a' rf.nei pusztAn talált niÓGisÉGEKnŐL. 291 



922. esztendőre a' vulturnai krónikának Miiratoriusnál ezek sza- 

 vai : „Ungari in Apuliam venerunt." Ugyan ezen esztendőre a' Duchesne 

 által kiadott krónika ezt adja elő : „Hiingari actio/ic , et ductu (az az 

 akaratjáliől , és meghivásából) praedicti Berengarii captis inultis oppidis 

 Italiam dcpopnlantur." Ismét ezen esztendőre Fródvárd' krónikája Dn- 

 chcsnc' kiadása szerint ezt vallja: 



„Ilungari ductu regís Berengarii, quem Longobardi pepulerant, 

 Italiam dcpopnlantur, Papiam qnocine Urbem popnlosissimara atque op- 

 pulentissimam succendunt, ubi opes pene innumerabiles, et ab urbis ci- 

 vibns argenti modios octo obtinent." 



Solt fejedelmi vezérünknek olaszországi hadairól, és Paviának 

 megvivásáról bőven emlékeznek, a legrégicbb Anonymns, Kéza, és 

 Thüróczy deák nyelvű történetíróink ; de magyar nyelven írott bonni 

 krónikáink őseinknek sz. István' idejéig világszerte viselt diadalmas 

 harczaikat, nyert gyözedelmeiket rendszerint, és meghatárzottan elő 

 nem adják , sem azoknak minden dicső tetteiket nem említik , a' történ- 

 teknek pedig nem csak idejét, de helyét, sőt némellykor magoknak a' 

 személyeknek tetteit is egészen összezavarván, az egyikéit másiknak 

 tulajdonítják: épen így adják elő eleinknek Berengár császárral volt 

 közösüléseket, frigykötéseket, mert a' három különös Berengár nevű 

 fejedelmek' történeteit — mindnyájan Bonfmt vévén kútforrásoknak — 

 belőle merítek helytelen tudósításaikat, és miként ez olasz, következés- 

 képen a' franczia Nagy Károly' onokájának Berengarinsnak gyűlölője 

 lévén, hivtelen olaszinak magyarok által lett megaláztatását fájlalta, és 

 azért őket gyűlölséges indulatból Olaszország' önkényes rablóinak hírlel= 

 te, ligy ezt tőle a' tovább nem néző vagy vizsgáló vigyáztalan , lionni tör- 

 ténetíróink is hibásan elfogadták , és így elámítatván , őseinket az ön- 

 kényes dúlás és rablás' vétkével , igazságtalanul gyalázni merészlették. 

 Bonfin' nyomdokát követik egészen H e 1 1 a i 1575 Kolozsváratt kiadott a' 

 magyarok iránt rágalmakkal rakott krónikájában, Pcthő Gergely 1660 

 és Lisznyai Pál 1690 esztendőkben kinyomtatott munkáikban, de az 

 ezeknél idősebb Székely István Krakkóban 1 559 esztendőben a világ 

 Jeles dolgairól kinyomtatott krónikájában , Bonfinnál tisztább kútfőből 

 merítvén tudósítását, híven irja ezt „a Magyarok megvivták, és be're- 



37* 



