KI-ETTUnOMÁNYI TÖREDKKKK a' KLI.sŐ ílnZtKI^Knől.. 309 



f.) A' külső érzös* teljesedésére a' léleknek szükséges tárgyán 

 valö függése is megkívántatik, mi mint fölebb emiitők, ^/í^f/ew* köz- 

 ben az izmok által történik ; az álomba merült ember érzékéletmüvcit 

 semmiféle inger nem érdekli ; az induiatoktúl elfogódott lélek , legjobb 

 barátjára nem ösmer; a' hangmüvész fülének élvén, szemei nem sok él- 

 deletre akadnak ; holott a' festőnek minden egyéb érzékei szemeibe 

 vonulnak. 



Mi módon munkálkodnak tnlajdonképen az érzékek' életmiivei, 

 vagyis hogyan vezetik a' külső világot a' lélek elejébe? annak megfejtése 

 sok nehézségek által nyomatik. A' régibb időkből Boerhaavc ngy gon- 

 dola , hogy az érzéknek megfelelő inger által érintett ideg' tekecsei 

 más oldalról az idegvégek' központi tekecseiben hasonló változást 

 szülvén , ezen változást veszi föl lelkünk. Ezen magyarázat szerint 

 az érzékidegek hasonlók volnának valamelly egymás mellé helyzeti 

 rugalmas tekecsek' sorához, melly egy oldalról hasonló rugalmas göm* 

 bükkel kisebb vagy nagyobb távulságról megkoczczantatván , a' gömb- 

 sor' ellenkező végén ugyanannyi tekék rugódnak el, mint a' meny- 

 nyien leeresztetének ; a' sornak többi gömbéi e' változás alatt helyük- 

 ből épen nem mozdulván. Ámbár az idegek' munkálkodása' mód- 

 jának ezen magyarázata kissé vastagnak látszik , azonban az erőmivcs 

 érzékek' valamiképeni megértését egy kevéssé elősegíti. A' többi ér- 

 zékek inkább a galvánönös törvények szerint Volta oszlopaként mun- 

 kálkodnak, 's vezérlik az idegeik' környéki végeire ejtett behatásokat 

 a' központ felé, ugyanazokat ismét a' lélek előtt itten teremtik újra. 

 Az ízlés, a szaglás (és tán a látás is) mint ugyanannyi vegytanos érzé- 

 kek idegei' végein, a' reájok ható ingerek által valóban vegytanos válto- 

 zások hazatnak elő, mellyek az idegek' közben eső részeit, mint a Vol- 

 ta oszlopának ugyanannyi érczpárjait meg nem változtatván, megfelelő- 

 leg kicsinyben az ideg' központi részén az agyban ugyanazon változás 

 teremtődik vissza; és ezt veszi az itt létező lélek észre. 



Ezen magyarázat szerint nem a' lélek követi az ideg' mentében az 

 érzékéletmnvön keresztül hatván az érzéknek megfelelő tárgyat, mert 

 ekként bajos lenne megfognunk , hogyan foghatja föl lelkünk a' testűnk- 

 től közvetve, ollykor igen távúira eső tárgyakat, p. o. a' látásbelieket, s 



