310 KRTEKKZESeK. 



miként ömölvén el lelkünk a* végtelen térben kereshetné 's akadhatna 

 tárgyaira? hanem inkább az ingerek vétetnek föl érzékéletmüveink ál- 

 tal és vitetnek a' lélek elejébe az idegek' mint még annyi Volta oszlopok' 

 segedelmével. 



Az érzékek' haszna az állatok' országában igen nagy; a' termé- 

 szet t. i. olly öszvetett élő lényeket hozván elő, mellyek mint fölebb eni- 

 litők, az öregbedésükre , tápláltatásukra, elveszett részeik' helyre pótlá- 

 sára szükséges anyagokat magok körül nem találhatják , azokat érzékek- 

 kel kelle fölruháznia; más oldalról pedig azért volt szükség az említett 

 lényeknek az érzék, hogy ezek által a' pillanati veszedelmeket rögtön 

 észre vévén, magokat izomtehetségük által védelmezhessék; és így az 

 érzékek a' tápláló élettel a' legszorosabb öszveköttetésben állanak; no 

 gondoljuk azonban, hogy végső elrendeltetésük egyedül az emiitett táp- 

 láló élet' szolgálatában áll, sőt inkább általok magasabb czélra töreke- 

 dett a' természet, hogy az állatok' országában az állati élet' idegrendsze- 

 rével az ennek megfelelő életmüvekkel együtt végre előhozhassa az élet- 

 mttves alkatásnak bevégződését , az embert, ki a' természetet tökéletesen 

 fölfogni , illendőleg méltánylani tudván , lelke' világában a' természetet 

 a' legtisztábban maga elejébe állítani birná. 



Végre azon kérdést kell még megfejtenünk , hogy az ember hány 

 külső érzékkel bir? Hogy ő öt külső érzékkel, látás, hallás, szaglás, 

 ízlés és tapintással bírjon, alig van magára figyelő ember, ki minden 

 oktatás , tanulás nélkül nem tudná. De az a' kérdés , hogy adhatott vol- 

 na-e a' természet az embernek, mint legtökéletesebb teremtményének 

 több érzéket, és lett volna-e tán még többre is szükség? Az ember, 

 mint az egész természetnek egyes része, a' nagy természet' befolyása alatt 

 alakulván, több érzékkel nem birhat, mint a' mennyi oldalról a' ter- 

 mészet magát ösmertetni tudja; a' természet t. i. már első alakulásunk- 

 kor reánk munkálkodván, több tulajdonaihoz képest több érzékéletmii' 

 első durványait (rudimentum) teremti, mellyeknek további kifejlődése a 

 természetnek tápláló életünkre ható folyvásti ereje által megyén végre. 

 A* természet azonban, ha ügy akará, vagy ugy tudá, több oldalainál 

 fogva is mutathatta volna az embernek magát; ugy a' nyugalmas állapot- 

 ban lévő viliányos és mágnesi tünemények' fölvételére nincsen sem közön- 



