110 A* POKOLVAU' TERMÉSZETE. 



gad; az álom elnyomja; néha borzadás vagy láz támad, 

 vagy mindkettő. 'S ezen rósz mintegy gyökereket ver- 

 vén terül, néha hirtelenebben, máskor lassabban; ha- 

 ladtában fölül is megfejérszik , későbben megkékül 's 

 körülötte parányi hólyagocskák támadnak, és ha a' gyo- 

 mor - vagy torok - tájra esik , az életet rögtön eloltja. 

 Nincs jobb azonnal kiégetni. 'S ez nem is bajos, mert 

 nem érez , mivel azon hus kihalt." 



Ugyanilly módon fordul ez elő az Aeginai Aetius 

 Paulusnál stb. , kiknek Írásaikkal sok századokon ke- 

 resztül a' közép idő, egyéb tudományok' hanyatlásával 

 együtt, mint más tekintetben is, megelégedett vala; 's 

 csak azzal érték meg, ha az antrax-ot vagy carbunculus-i 

 legfeljebb mint a' napkeleti pestis' kórjelenségét emlí- 

 tik, a' mint azt ÍSprengel után tudliatjuk, midőn az 1348 

 és 1350 esztendőkben egész Ázsiát és Európát pusztítot- 

 ta, és fekete halál (sc/i/varzer Tod , atra mors) név alatt 

 még a' nemorvosoknál is az örökké zöldelő borostyányos 

 olasz költő' Laurájának sem kedvezett nyavalya histó- 

 riai 's poetai leírások tárgyává lett. Sőt a' ttidományos 

 horizonra világot lövelett 15-dik századon inneni időben 

 is csak a' 18-dik század leve olly gondos és figyelmes, 

 hogy ezen kék hólyagos betegséget, még a' régiekkel is 

 vetélkedve 's azoknak írásaikat birálva vizsgálgatták és 

 leirták. — Ekor kezdték ennek nem csak külső formá- 



ariduiii , et durius quam naturaliter oportet ; circaque 

 quasi crusta est; eaque inflammatione cingitur; iieqiie in 

 eo loco levari cutis potest , sed inferiori carni quasi af- 

 fixa est ; somnus urget ; nonnunquam horror , aut febris 

 oritur , aut utrumque. Idque vitium subteractis quasi qui- 

 busdam radicibus serpit , interduni celerius , interdum 

 tardius ; supra quoque procedens iiialbescit, dein lividíim 

 fitj circumque exigüae pustulae oriuntur : et si circa fau- 

 ces stoniachumve incidit, subito spiritum saepe elidit. 

 Nihil niclius est , quam protinus adurere. Neque id gra- 

 ve est ; nani non sentit , quoniam ea caro mortua est. 



