2 SZERZŐ ELŐSZAVA. 



suae provinciáé ad notitiam publicam addiicere 



satagant , sponte crescentes pliarmaceuticas plan- 



tas indicent, et edoceant: iibi, qiiomodo et quan- 



do ejusmodi vegetabilia colligi, miindari, sicca- 



ri , ac pro usibus pharmaceuticis , vei etiam pro 



quaestu publico asservari possint et debeant, et 



ita naturae bencficia , quibus patria abundat, quae- 



ve liactenus plerumque latent, in lucem produ- 



cantur, tandemque fiat, ut multa, qiiae hucad- 



usque aere graviore ab extraneis relui debebant, 



non tantum pro domestica praesto sint necessita- 



te, verum etiam foras vendi possint et positivus 



augeatur Regni quaestus" stb. 



Ezen rendelet kihirdetése óta igen vidámítő 

 tanúbizonyságait láttuk a törekvésnek, Iiogy e föl- 

 szélítás végrehajtassék. Főképen orvosok és gyógy- 

 szeresek voltak, kik még a legnagyobb áldozatok- 

 kal is a legmegerdtetettebb és kitartósabb mun- 

 kásságot fejték ki, és bizonynyal nem az d hibá- 

 jok, hogy törekvéseik nem a legfényesebb süker 

 által koszorúztattak. A dolog természetében fek- 

 szik, hogy ha csak egyes emberek, és csak kis 

 vagy mérsékelt erővel akarnak valamelly nagj^obb 

 célt elérni , az lít természetesen hosszú és sok a- 

 kadály által nehezített, s alig várhatni annak el- 

 érését; ide még azon körülmény jd, hogy a meg- 

 nevezett két rend , t. i. az orvosok és gyógysze- 

 resek felelőssége olly nagy, s kötelességeik olly 

 terjedelmesek és messzeágazók , hogy azok telje- 



