A NÖ\ÉNYORSZÁGBÓL. 217 



kikészi'tése. lUy gyürőnye ' tartalmú növények az eddig 

 történt vegybontások szerint következők : 



1. A tölgyfa különböző fajai ^ leginkább pedig a cser^ 

 et kocsúntalan tölgy (quercus austriaca es robur). A fiatal 

 gallyak leha'ntott héja , s a gubórovar (cynips) által tör- 

 tént megfúrás következésében elfajult, s ágasbogassá lett 

 makkok , mellyek gubacsnak neveztetnek , fordítatnak 

 leginkább a cserzésre, noha e czélra a tölgyfa levelei is 

 szintolly sükerrel használtathatnának. 



2. A babir , csőröge-, homok-, kecske- s fehér f űz 

 (salix pentandra , fragilis, arenaria , caprea, álba) héja 

 szinte igen alkalmas a cserzésre. 



3. A sárga , eczet- s virginiai szömörcze (rhus cotiiuis 

 coriaria , et typhinum) a legjelesebb cserző növények , s 

 mint fölebb láttuk, az első faj ki is vittetik. 



4. A nyírfa (betula) különböző fajainak héja , levelei 

 s fiatal gallyai. 



5. A jegenye , es erdei fenyő (pinus abies , et silve- 

 stris) héja s tobozai. 



6. A piros poiMigranát (punica granatum) héja. 



7. Az öthimes után (tamarix gallica). 



8. A f anyai és ősztavusz htkojcza (arbutus uva ursi , 

 et unedo) bő gyürönye-tartalmánál fogva igen jeles , s 

 Angol-, Svéd-, Oroszországban gyakran használt cserző. 



9. Fehér gyertyánfa (carpinus betulus). 



10. Gyulogfenyö -boróka (juniperus communis) héja, 

 gallyai s levelei. 



11. Sima szilfa (ulmus campestris). 



12. Terpetin-pisztácz (pistacia terebinthus). 



13. Fojtás és veres berekenye (sorbus domestica, et 

 aucuparia). 



14. Kökény-szilva (prunus spinosa). 



15. Erdei bikkfa (fagus silvatica). 



16. Gesztenye-bokrétafa (aesculus hyppocastanum)." 



17. Borizü naszpolya (mespilus germanica). 



18. Galléros mirtns (niyrtus communis). 



