ELNÖKI MEONVITÓ BESZÉD, 1835. 157 



A' háli'ulatlanság' undorító bűndtől mcigiinkat felmenteni valóban 

 képesek soha sem volnánk, lia most midőn legelőször gyűlünk össze, 

 most midőn legelőször lépünk fel a' közönség előtt ezen megrázó eset 

 után, dicső emlékezetének néhány perczeket nem szentelnénk. Magas 

 uralkodói erényeinek, mindent, ki hozzá közelíthetett, elragadó nyá- 

 jasságának, leereszkedő kegyességének kifejtésére, megvizsgálására mind 

 az időt, melly szavaimnak engedve van, igen rövidnek, mind tehetsé- 

 geimet igen korlátozottaknak érzem. Ezt visszahangozzák szélesen el- 

 terjedett birodalmainak minden szegletei , hálás szivökbe zárják azok- 

 nak számos lakosai ; ezt hirdetni fogja a' részrehajlatlan történetírás , 

 egy olly emléket emelvén , mellyet idő meg nem ronthat. Mi ehhez csak 

 egy kicsiny , de fényesen ragyogó 's melegítő sugaraiban , jóltévő követ- 

 kezményeiben a' legkésőbb maradékra is kiható kövecskét kívánunk 

 ragasztani , rövideden emlékezetünkbe hiván vissza : mit köszönhet honi 

 nyelvünk — nemzetiségünk' azon hathatós fentartója, élesztője, mellynek 

 szent ügye társaságunk' ápolgatására van nemünemükép bizva — az ő 

 uralkodásának. 



Nem czélom, Tekintetes Társaság és Nagyérdemű Gyülekezet, az 

 egyes törvényczikkelyeket , mellyek az elhunytnak 4.3 évekre terjedt 

 dicső kormánya alatt a' magyar nyelvnek ügyében hozattak, egyenként 

 előadni és vizsgálat alá venni, vagy azon intézményeket mind felszá- 

 molni, mellyek ezeknek következésében tétettek. Ez igen messze 

 vezetne bennünket. Csak némelly közönséges észrevételek által kívá- 

 nom ezen tárgyat felvilágosítani. 



Bár a' magyar nemzet is, ugy mint minden más, ősi szokásaihoz 

 mindig ragaszkodott, bár miolta bizonyosabb, határozottabb adataink 

 vágynak történeteiről, honi nyelvéhez ragaszkodásának több egyes nyo- 

 maira találunk; — a' különböző környülállások még is, mellyek közt 

 tölte megállapodott polgári élete' elsőbb századait, sokkal későbbre en- 

 gedek felébredni kebelében a' honi nyelv' felemelésének melegítő kíván- 

 ságát , mint majd minden más inivelt nemzeteknél. Csak az xijabb, emlé- 

 kezetünket alig meghaladó időkben vert állandó, kiirthatatlan gyökereket 

 azon meggyőződés, hogy nemzeti nyelv nélkül nincs nemzetiség, nincs 

 nemzeti míveltség, — hogy azád minden nemzetnek meghatározott ál- 

 landó bélyeget, és ez által erőt és akaratot a' nagy tettekre, elszántságra, 



