EMLÉKBESZÉD SIMAl KRISTÓF L. T. FELETT. 169 



De már elköltözött tőlünk oda, hol van a' jelességek', az érde- 

 mek' háborítliatatlan jutalma ; hol neki az irigykedés nem árt; el a' hal- 

 hatatlanokhoz , kikkel névben már itt osztozott. 



Ah , túl repültél a' levegőn dicső 



Honnyodba , mellynek szent mezején örök 



Tavasz vin't, 's játszik; ragadj fel! 



Vagy legalább mosolyogj le hozzánk. 



Virág. 



M. T. T. ÉVK. UI. 1. 22 



