r> 



184 a' magyar tud. társaság' történetei. 



pap; de már mind késő, — elmerevedik, *s kimúl csendesen április' 

 ISkén lS34ben a' jó férj, jó apa, jó hazafi, ki az epemirigy' alkalmával 

 Eperjesen az irtóztató nyavalyának megszűntére vagy legalább csillapí- 

 tására rendelt vmegyei választmányban, annak dühétől annyi embert 

 megmentem segétvén, maga is megkíméltetek, — kinek mind fiatali té- 

 velyeit, és épen azok' segedelmével későbbi korának, a' honi színészet' 

 elébb vitelére vezető kifejlését , valamint érettebb kora' igyekezeteit és 

 ügyességét minden nagyítások és czifrák nélkül , mint hálával látom , 

 annyi résztvevő figyelmes különb-különb kom asszonyok', hajadonok 's 

 férfiak' feszült hallgatása alatt, híven előbeszélettem. 



Hamvad már most elhunyt tagtársunk Berzeviczy Vincze , közel 

 40 mérföldnj'ire innen, úgy mint mi mindnyájan, elébb utóbb, senki 

 sem tudja, mikor? hol? minő távolságokban ?porlani fogunk; de fenntar- 

 tandja kétség kívül emlékezetét e' fényes gyülekezet' részvétele, melly- 

 nek díszes tiszte volt és leszen mindenkor, valamint figyelmével múlt 

 érdemeket megjutalmazni, úgy a' még rejtődzőket kikecsegtetni, a' zsen- 

 gedezőket pedig serdültetni. 



