EMLÉKBESZÉD SIMÁI KRISTÓF I.. l'. FELETT. 195 



VI. 

 EMLÉKBESZÉD 



SIMÁI KRISTÓF LEV. TAG FELETT. 



mondotta 



a' m. t. társaság' v-d. köz üléskben, sept. 13. 1836. 



SCHCDEI. FERENCZ, TITOKNOK. 



Van egy neme a' polgári érdemnek, nagy tekintetetű gyülekezet! 

 melly szerényen elvonulva a' nagy világ' szemei elől , csendes munkás- 

 ságban nevelget virágokat , mik rövid illatozás után elhervadva, elfelejt- 

 ve, sajnálatlanul hullatják leveleiket: de magvaik, jobb földbe hintve, 

 kedvezőbb ég alatt kicsiráznak , és szebb virágokat feseltetnek , nemesb 

 gyümölcsöket hajtanak. 



Az a' férfiú, tisztelt hallgatók, kinek tünedező emlékezetét ma 

 feltámasztani kivánom ; fáradhatatlan kertészhez hasonlólag, illy mun- 

 . kásán és csendesen nevelgete zsenge virágokat, mellyeknek magvai idővel 

 nemesebb gyümölcsök' csiráit fejték ki : midőn maga az elhervadt virág, 

 maga a' hű nevelő kéz, rég el valamár, és élve még, felejtve. Kérde- 

 zitek sokan: kit ért beszédem ? Oh a' név, mellyel nevezni fogok, ke- 

 vésnek hangzott közületek fülébe; kevés fogja azt mint jól ismertet, ör- 

 vendetes találkozás' hangjával köszönteni; kevesen fogtok zengzeténél 

 visszatekinteni, mintegy elmúlt homáljos kor' egyik világló nevére: 

 mert az ő világa rég elsülyedt a' mulandóság' éjjelébe; kik tőle meleged- 

 tek, vagy elméje' sugarainál felderültenek, nincsenek többé; kiknek 

 osztozék' munkáiban, kikkel versenyt futa, vagy kik előtt szerénysé- 

 gében hátrála — mind , mind azok nincsenek többé ! Egy előttünk le- 

 folyt kor' egjetlen, még fennmaradt fia, ugy álJa közöttünk e' társaság- 



25* 



