196 MAGYAR TLD. TÁRSASÁG TÖRTENETEI. 



baii , mint az előidőnek egy elaggott bajnoka, kinek hő hajai 's tisztele- 

 tes rcdó'i a' majdnem százados arczon emlékeztettek , mit teve hajdan 

 a' lélek, melly e' roskadozó testet még lakta ; intve, mit kelljen ten- 

 nünk , kik még a' férfiuság' csüggedetlen erejében vagyunk : hogy, midőn 

 fürteink szintolly őszek lesznek, 's tagjaink szintolly henatagok : ha- 

 sonló tisztelete szálljon ránk azoknak , kik utánunk jűvendók. 



Simái az, nagy érdemű hctllgatők ! ki emlékezetemben lebeg, 's 

 kinek nevét ma felkültöm álmából. Simái az, kinek nevét atyáitok jól 

 ismerték; Simái, kinek az istenek túl hagyák élni a' kilenczvenct , hogy 

 fáradságai jutalmául betelve láthassa szíve' leghőbb óhajtását: a' nemzeti 

 academia' felállását ; hogy magát , annji tisztelő társ küzütt, társként 

 találhassa fel körünkben. Az övéhez hasonló volt a' mi gyönyörűségünk. 

 Buzgó hazafiak negyven 's még több év előtt munkálkodának e' nemzeti 

 intézet' felállításában; de az idők' mostohasága miatt siker nélkül; 's 

 ezek közül lehete nekünk legalább egyet , 's őt , 's benne mintegy kép- 

 viselőjét amaz áldott lelkeknek felvennünk, képzeletünkben összecsa- 

 tolmmk a' multat a' jelennel, amazokat magunkkal; 's áldok a' sorsot, 

 melly meghagyá érni a' növényt , minek ők nevelék csemetéjét. 



Simáit nemcsak a' rendkívüli nagy kor tévé tiszteletessé, melly 

 nemzeti íróink' patriarchájává kente föl ; nem a' puszta ősz fürtek előtt 

 hajlott meg lelkünk ; hanem azon szent fény előtt , mellyel ama' szor- 

 galmas kertész' fürtéit érdemei vevék körül , láthatólag azoknak , kik 

 pályáját ismerték. — Azonban csalatkoznék, ki azt várná, hogy Simái- 

 ról szólván, egy coryphaeust fogok rajzolni, ki, egy vállal magosabb 

 kortársainál ugy világíta századának mint Zrínji, a' költő, a' magáénak; 

 vagy egy roppant észt , melly, mint Révai , felbonczolta a' nyelvet, 's 

 alkotmánya' legbelsőbb kerekleteit feltárta ; vagy fölavatottját a' gratiák- 

 nak, ki ez alkotmányt olly tündér széppé alakítá, mint Kazinczy: — 

 mindezt ő nem tette. Hanem olly időben, midőn a' nyelv árván, szám- 

 üzötten , senkitől nem szerettetve, tekintet és pártfogás nélkül bujdo- 

 sott ön hazájában : azon időben egyike volt Simái azon néhány előre- 

 látó, bölcs és buzgó hazafiaknak, kik munkálkodásaikkal tartották benne 

 a' lelket; kik ügyekeztck e' nyelvet elveszni nem hagyni, 's általadni 

 egy talán szerencsésebb kornak; szerencsésebbnek már az által, hogy 

 megadatott neki ismerni szükségeit, meg boldogsága' legfőbb eszközeit. 



