6 I. NYELVTUDOMÁNV-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



Játszva küszdék most a' hellén ifjak őseik' kemény harczaikat; 

 játszva tisztelék isteneiket, kik nekik győzelmeket, dicsőséget, jólétet 

 szereztenek a' súlyos napokban; játszva varázsolák vissza a' nagy idők' 

 nagy férfiait , nagy tetteit : mintegy vélek társalkodva , bajaikban , örö- 

 meikben osztozva, 's egyesítve így a' múlt és jelen kor' szellemét; di- 

 csőítve azét ezében , ezét azéban nemesítve ; együtt élve az elhunytak 

 az élőkkel. Minden, mit emberész kigondolhat, e' czélra volt fordítva: 

 nyelv, musika, ének, képészet. Az ünnepek, a' hőstusák, a' nézleti já- 

 tékok váltva most, majd egyesülve követék, kísérek egymást, 's élte- 

 tek a' népben az őserőny' tiszteletét, a' vallást, a' hazafiságot, a' vidám- 

 komoly erőnyöket. 'S a' nép tódulva tódult e' közélet', elevenség', vi- 

 dámság' helyeire. A' nagyok, a' dúsak legbizonyosb kamatnak tárták 

 kincsöknek e' czélra fordítását. 



Vt primum positis nugari Graecia bellis 

 Coepit, et in vitium fortuna labier aequa, 

 Nunc athletarum studiis, nunc arsit equoruni, 

 Marmoris aut eboris fabros aut aeris amavit, 

 Suspendit picta vultum raenteiiique tabella. 

 Nunc tibicinibus, nunc est gavisa tragoedis : 

 Sub nutrice puella velut si luderet infans, 

 Quod cupide petiit , mature plena reliquit. 



Zajosok, szilajok voltak elején ezen örömek, millyenek szoktak 

 lenni a' nagy 's tartós harczokból csak nem-rég fejledező nép' örömei. 

 Majd tisztultak, simultak, nemesültek, az emberiség' legemberibb mű- 

 vészei után; a' bölcs, lelkes kormány' mindig ébren, mindig jól számolt 

 gondjai, intézetei , fenyítékei alatt. 'S igy kellé , 's nem, miként nálunk 

 történt, megfordítva. Az életből illik minden művészetnek indulnia, 

 hogy az életre bizonyosb sűkerrel mimkáljon; nem a' képzelgésből az 

 életre; előbb legyen az műve a' félvad, szilaj természetnek, aztán a' 

 rajta segítő, simító, nemesítő mesterségnek. így leszen csak iránta fo- 

 gékony az egész nép, mint ollyan iránt, melly saját köréből 's mintegy 

 önmagával, minden erőszakos ugrás nélkül, emelkedék, 's melly őt 

 észrevétlenül emeli folyvást magához. Mindig csak egy lépéssel fölebb 

 mint a' nagy tömeg, 's ez mindig egy lépéssel tovább haladva utána. A' 

 mi csak néhány, e' tekintetben kora' közmiveltsége fölött álló képzel- 

 gőnek, akar lelkéből, akar idegen művészek' derék műveikből, mellyekben 



