IIELLEN-MAGYAR DRAMATLIIGIA. 15 



Iphigenia nem felel; de anyját látván sírni, iiníjy szólítja: 



„Anyáin! mit ázik néma könnyükben szemed'!" 

 Anya. Ah! én szegény! 's nincs hát sirásra most okom? 

 IpiriCEX. Ne, anyám! ne lágyi'ts el, sűt bátoríts! 

 Anya. Mit mondasz? én ne si'ijak-e halálodon? 

 Ipiiig. Xe , oh anyám, sírbolt nem áll részemre fői. 

 Anya. Hogyan? 's meghalni hát kevesb mint a' sírbolt ? 

 IpHiG. Zevsz' lánya' oltára leszen a' sírbolt nekem. 

 Anya. Most lányom ! engedek neked , mert jól beszélsz. 

 Ipiiig. Mint a' ki boldog 's a' hazával jót teszen. 



Örvendek neked , dicső leány ! örvendek a' leányában boldog Hel- 

 lásznak, örvendek benne a' szép, nemes emberiségnek. 



'S ti , kik a' halál' szemlélését bajnok lelküségre hiszitek hevító- 

 nek, fontoljátok, 's ha van szívetek, valljátok meg: Iphigenia lelkes 

 beszéde nem gerjesztőbb-e ezer halálra , mint ezer kínos halál ( ott a' 

 színpadon) kínos szemléletre? Azt halh'a hevülök, emelkedem; ezt 

 látra, borzadok, fásulok, le — igen, lerogyok; vagy — rismn teneatis 

 amici! — ha egy boldogtalan eset, p. o. egy hegjes szeg- vagy töszurat 

 föltámasztaná a' holtnak hitt, de most magát holtnak feledt hősemet — 

 kaczagnék? 'S már ez aztán Tig3'ancsak szomorújáték — úg)^van — játék 

 lenne, a' szegény scenikus hősre. 



Lássunk bár egy honi példát Bujdosóinkból, a' halálra (nem a' 

 színpadra) menő hős Kontót. — Halljuk bár őt előbb a' zsarnok' kül- 

 dötteihez szólót, majd a' nőjétől és lijától búcsúzót! Amazokhoz 

 Ígyen szól (Garához) : 



„\em tudod-e gyermek , hogy bátyáddal én 



Atyád' halálát megbőszülni jártam , 



Kit Her^ojának ölt el leshada ? 



Ki most, ha föltámadna éjjeléből. 



Fagyos kezekkel itt megfojtana. 



Hitvány! eredj el tiszta szemünk elől, 



INIenj , mondd uradnak , hogy mi titeket 



Mint alacson hitszegőket megvetünk. 

 Gaka. Minden szavadra nincsen válaszom; 



De azt tudom, hogy jó utón valál. 

 KoNT. '.S kigyó te tudnád hol nem jó az ut ? 



A' hol te nem vagy jó az mindenütt , 



Csak ott tekergő, féreg, hol te jársz. 



