IIELLEN-MACYAR DRAMATURGIA. 19 



Es most Mohainmedhez : 

 „Mohammed ! nem jövök ho/.zád szerelmet 

 Koldulni; folytasd fényes útadat; 

 Maradj egedben , én is megtalálom 

 Azon boldog menedékhelyet, 

 Hol semmi erő , sem üldözés 

 Nem háborít; keress dicsőséget, 

 Repülj a' fergeteg' szélvészein 

 A' rettegő világ felett ; 

 A' halhatatlanság legyen tiéd : 

 Nekem adj halált." 



Ezután népéért, a' görög népért esdeklik irgalmat, kegyelmet, 

 liíbiiiuál annak, ki ót szerété. 



„Mohammed ! nem kellő nekem 

 Ez élet már; engedd azon vigasztalást 

 Az elválónak, hogy nem hasztalan 

 Bízott lelkedben." 



Moliammed ingadoz; uj'ra küzd benne a' csak nem rég legyőzött 

 szerelem. — De menni kell a' hadnak elébe , s Iréné : 



„ — — — — — — Örök 



Isten! végy, végy magadhoz! adj erőt 

 Ezen végső utamra, hogy nyugodtan 

 Átköltözhessek mennyei öledbe. 



'S én őt megelégedve erőnyével, szívfájdalommal ugyan, de 

 mennyei lélekörömmcl követem. De majd elfordulok, midőn a' hős- 

 sziizet átdöfi szemeim, sőt ezreknek szemei előtt a' hatalmas gőg. 



Lássunk még egy két példát rövidebben a' hellénből. — Mikor 

 Antigoné (Szophoklesznél) ki a' türann' tilalma ellen készül temetni 

 testvérét Polünikeszt, öcscsének, Iszmenének ellenkezésére imigy szói: 



„Sőt eltemetem őt; téve mert ezt, szép leszen 

 Meghalnom énnekem. Szerettemmel fogok 

 Fekünni szerető én együtt." 



(í'iXv ftsT ccvTov xeiaonai, rpiXov /usret) ki ne szeresse , ne irigyelje szép 

 halálát a' szépnek? 



Talán nincs kegyetlenebb az egész hellén dramaturgiában, mint 

 Aiszkhülosz' Prometheosza, ki ott szegeztetik sziklához a' színpadon 

 mindenek előtt, 's ott kínlódik a' szinmu egész folytában, küszdve 



3* 



