20 I. NYELVTL'DOMÁNY-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



rettenetes fájdalmaival. Szomoru-e ő? 8őt kemény, makacs, mint 

 szinte a' szikla, mellyhez szegezve, Zeuszt és az isteneket gúnyolö, 

 fenyegető. 'S én sírjak-e ? Sírjon ő előbb , ha sírni kíván engem. A' 

 gyáva szomorgás' künyiíit sírjam-e neki, a' hilietlenségig makacsnak? 

 Lehetetlen! A' bosszú és harag dühönghet bennem, majd a' megátalko- 

 dott kemény hős ellen , majd az őt, emberek iránti jótékonysága miatt 

 kínoztató türannisten, Zeusz ellen; de szomorgás meg nem szükheti 

 lelkemet. Ezt tiltja maga a' hős és kültésze. 



A' tragődia tehát nem jól neveztetik köznévvel szomorú játéknak. 

 Én ezt hős színműnek nevezem, annál biztosabban, hogy a' hős név 

 nemcsak az emberellenséggel, de az élet' viszontagságaival, szükségei- 

 vel és bajaival , az erőny' hatalmaszászlója alatt hatalmasan, állhata- 

 tosan küszdő bajnokra is illik, 's erre még inkább illik mint amarra, 

 mert ez a' küszdés legdicsőbb emberre; annál biztosabban, hogy tragő- 

 diának , mint a' színművészet' föntebb nemének személyei mindenkor 

 a' jelesb erőnyií 's erejű világból , kik mindannyi hősök, vétetnek 's 

 kell vétetniök. A' harezok' hőse , bár isteneken diadalmaskodjék vil- 

 logó fegyverével, 's hágja meg rettenetes lábaival 's dúlja fül a' nagy 

 Olümposzt, ha nem hős a' szellemi világban is, a' színműnek , a' fönteb- 

 binek sem lehet hőse. 



A' vígjáték legyen továbbra is ví g, de már nem játék, 's ez nem 

 azért már, mintha játéknak (a' közönségesb szeszélűt) neveznünk sza- 

 bad nem volna; hanem azért, mert már a' drámát átalán színműnek ne- 

 veztem , mellynek egy faja a' víg is. Legyen tehát ez vígszinmu. 



Korunk a' hős- és vígsziiunű közé szúrta a' drámának egy har- 

 madik nemét , melly alatt sem nem sír sem nem nevet az ember. Ezt 

 nézőjátéknak (Scliauspiel) nevezik. Bohó elnevezés ! mintha a' hős- és 

 vigszinművek nem volnának szinte lígy nézőjátékok ! Vagy inkább épen 

 nem, mert hisz' nem a' játék néz, sőt a' játékot nézik a' nézők. De hát 

 mintha azok szinte nem úgy volnának nézetre kitett müvek ! mintha az 

 alatt a' harmadiknemxí játék alatt e g y e d ü 1 csak nézne a' néző , mert sem 

 meg nem ríkattatik, hogy pityeregjen, sem meg nem nevettetik, hogy 

 kaczagjon; vagy sírjon jó kedvében. Vagy tán a' két első alatt szembe- 

 hunyva sírunk-e vagy nevetünk? És valóban, ki sírjon, ki nevessen 

 meredt szemekkel? 



