a' szükség, mint az éldelés' kgvik fó RLGÜJA. 89 



ébreszti fol a' mesterségeket. Pliilostratiis' tudósítása szerint (Vita Apoll. 

 V. 4, p. 19. edit. olcar.) vallásos szentelésl is kapott ez a' Prometlieus' 

 mythusával kapcsolatban álló igazság. A' gaditáunsoknál , lígyniond, 

 voltak a' szegénységnek vagy szükségnek és a művészetnek oltárai. 

 (Butftot de ixsl y.ai Jlevia? y.ai Tí^vij^). 



Az ember, írja Iferder, jóllehet legelső, de nem egyedülvaló te- 

 remtés a* világon, uralkodik a' földön, de nem az universumon. Gyakran 

 tehát útjában állanak a' természet' elemei, mellyekkel neki meg kell 

 küzdeni. A' tűz elrontja munkáit, vízáradások eltemetik földeit, a' 

 szélvészek hajóit törik össze, betegségek faját pusztítják: mind ezek 

 útjában állanak , hogy meggyőzze az akadályokat. Ezek ellen a' fegyver 

 ön magában van. Okosság által az állatokat szelídette meg, 's hasz- 

 nálja saját czéljaira; előrelátása határt vet a tűznek, 's a szelet szol- 

 galatjára kényszeríti , a' haboknak gátakat vet ellen, 's rajtok keresztül 

 megy; a' betegségeket, még a pusztító halált is igyekszik és tudja kor- 

 mányozni. Legjobb A-agyonaihoz szerencsétlenségek által jutott az em- 

 ber, 's ezer találmányok maradtak volna homályban, ha a' szükség 

 azokat fel nem találtatja. Ez a pondus az órán , melly annak minden 

 kerekeit hajtja. (Post scenien, VII. Th. lap. 112 — 127). 



A' történetekből is úgy látjuk , hogy mikor a' természeti elemek 

 mostohán döntik rakásra az emberi kéz' műveit, mikor lángok' prédá- 

 jává lesznek lakházaink, vagy földrengés közt dőledeznek le a' várasok' 

 kőfalai , 's egy perczben semmivé teszik a' sok idő' munkáját ; a' szük- 

 ség, ez az emberiség' nagy tanítómestere ismét újabb, az elébbieknél 

 pompásabb és tartósabb mi veket hoz elő, mintegy a' pusztító elemek* 

 daczára, hogy azokon többé ki ne foghassanak: holott pedig az idő' vas 

 foga összemorzsolja az óriási készítményeket is. De a' természeti elemek 

 magokban még csekély behatásnak az emberi művekre nézve, Jia szük- 

 ségről van szó, lianem magokban az emberekben fekszik annak fő oka. 



Mikor egy Dschenghizchán, 's egy Timur zordon helyeikről kiin- 

 dulnak a* világ' hódítására, 's vad csapataik irgalom nélkül konczolják 

 az ártatlan földnépét rakásra , porrá teszik a' legvirágzóbb várasokat ; 

 fülemésztik, vagy összegázolják az élet-tárakat ; a' művészet' és mestersé- 

 gek' rakhclyeit: akkor olly szükségek támadnak, mellyck néhány szá- 

 zadokig hátráltatják az emberiség' kifejlését, akadályoztatják a' civili- 

 M. T. T. ÉVK. III. 2. 12 



