a' SZCKSÉG, mint az ÉLDELlis' EGYIK FŐ RLGÓJA. 91 



Ilii mind ezeket elgondoljuk, Piilniyra, Persepolis , Baalbeck, Ba- 

 Ijylon, Atlienae, Róma' roppant építményei' sorsát visszaliozzuk emlé- 

 ke/etünkbe , reménylliető-e , liogy szent Péter' temploma Romában, a' 

 Louvrc , Touillcriák, az Escurial, a' versailli és casertai paloták kiáll- 

 ítassák níind végig az idók' daczát, és az emberi gonoszság' fondorko- 

 dásait ? Nem! nem!, ezek is szintúgy eltűnnek egykor minden pompáik- 

 kal, mint régibb társaik eltűntek, mert, mint Rousseau mondja: a' mit 

 emberi kezek építettek , az emberi kezek viszont elronthatják. 



lam scges est ubi Trója fűit , resecandaque falcé 

 Luxuriat phrygio sanqulne pintivis huiiius. 



A* szükség mind ezek szerint oUyas valami az emberi társaságra 

 nézve, mellynek az soha végét nem érheti, mikép magok az emberi ki- 

 vánatok is, mellyekbcu gyökeredzik a' szükség, soha ki nem elé- 

 gíthetők. De nemcsak a' kényelem' érzetei ébresztik fel a' szív' kÍA^ánatait , 

 mellyek tübb-tobb szükségeket szülnek ; hanem a' lélek' vágyai is az 

 igaz és j(í után, kiapadhatatlan kútfejei egy más fentebb nemű szük- 

 ségnek , mcUy a' gondolkodás' és tanulás' utján szüntelen érezteti Aelünk 

 a' hiányt és fogyatkozásokat , mell3'ek kinekkinek a' maga belső életé- 

 ben mintegy elárasztva vannak. Minél többet látott, hallott és tanult 

 valaki , minél inkább felfoghatta külső és belső szükségeink' egymáshoz 

 való viszonyai' természetét; annál inkább érzi az emberi alkatot ólom' 

 módjára sújtó tökéletlenségeket, mellyeknek szükséges elhárítását , a'mint 

 saját köre engedi, igyekszik is eszközleni; és már ez a' legnemesebb 

 foglalatossága minden mívelt embernek , ki a' testi szükségek' köréből 

 kilépvén vág}'va A'ágy a' maga belső világát a' külsővel összehangzásba 

 hozni: a' mi csak az erén}nek gyakorlata által véghezvihető. 



Az erényes tett lelki szükségeink' kifolyása. Az erényes cseleke- 

 detekben, lígymond Aristoteles (Ethic. L. I. C. 8 , 9) , minden összejő: a' 

 legnagyobb jóság , a' legnagyobb szépség, és a' legnagyobb lelki öröm; azért 

 ő a' boldogságot az erén} ben helyhezteti, melly egyedül képes a' lélek' 

 kivánatait és szükségeit kielégíteni. 



jtag. 468. Paris, 1783. Gescliiclitc dcr Oinmaijdcn in Spanicn von Jos. Aschbacli, 

 Frankfurt aiu Main 1829. — Jahrbiicher der Lileratur, Bánd LVI. AVien 1831. — 



Pennant, The Vieus of Ilindostan , Vol. I. Vol. II. London, 1798 Fundgruben des 



Oricnts, Y. U. 11. Ileft, p. 158, és liter Bánd, 4. Heft, p. 375. seq. 



12* 



