a' SZLKStíG, MINT AZ ÉLDELÉs' EGYIK FŐ RLGÓJA. 93 



liatiírozza sokszor, 's nem ritkán épen ollyanok, kik legtöbb világi ja- 

 vakkal biinak, szerencsétleneknek érzik magokat azokhoz képest, kik- 

 nek ügy szólván, semmiűk sincs. 



Anaxágorásról emlékezetben hagyta Valerius Maximiis (L. VIT. 

 C. ll.)> bogy egyvalaki kérdezte tdle, ki volna a' boldog? — jjEgy 

 sem boldog — felele a' bölcs — a' kit te gondolsz , hanem azok boldo- 

 gok, kiket te nyomorultaknak tartasz. A' boldogságra nem kellenek 

 gazdagság és fényes hivatalok ; hanem kevés vagyon, csapongó hízcl- 

 kedéstől fölmentett tudománj; inkább a' magány, mint a' láttatás , arra 

 szükségesek." 



Társaságos állapotunkban már eleitől fogva nagy szerepet játszott 

 a' szükség mind a' testi , nnnd a' lelki kivánatok' útján , 's mondhatni , 

 hogy e' dualisnnisban fekszik emberiségünk' kifejlése: kölcsönösen tá- 

 mogatja egyik a' másikat, 's tettlegesen a' gazdagság mindenkor eszköz 

 lehet az erénj gyakorlásra, vagy, mint Aristoteles mondja, a* jólét és 

 világi Javak az erénynek külső ékességei. 



A' dolgok' természetes meneteléből folyt az is, hogy minekutána 

 a' szükség a' birtok-tulajdoni jogot életre hozta, a' vagyonszerzési egye- 

 netlenségre is okot szolgáltatott, mert a' szorgalom azáltal megjutal- 

 mazva , a' restség pedig megbüntetve volt. Ez az elv magában mindig 

 igaz marad, ha szinte positiv tekintetek alatt a' társaság' törí^ényei nem 

 mindig ollyanok is, mellyek a' szorgalmat föléleszthetnék, a' tunyaságot 

 elfojthatnák. De mivel tökéletes munka nincsen a' nap alatt , 's egyik 

 nap a' másikat tanítja, elég az, ha igyekezünk olly javításmódokat életre 

 hozni , mellyek az élet' első szükségeinek megdugúlásait eloszlatják , a 

 szorgalmi tulajdonokat híven megőrzik , mint szinte a' jótettek' gyakor- 

 lására a' nemes vetélkedésre tágas utat nyitnak. 



Lehetetlen, hogy valaha az emberiség' ábrázatáról a' szükség' 

 szennyes foltjai végképen eltűnjenek , mellyeket ugy lehet nézni , mint 

 megannyi szeplőket a' társaságban; mert, niintmár kifejtve van, a' szük- 

 ség azon széles alap, mellyen az élet' örömei kifejlenek; de minden 

 lelkes polgári alkotmány törekedett eleitől fogva , 's most is oda törekszik? 

 hogy a' szükség' sorvasztó terhe könnjebbüljön a' körülmények 

 szerint. Azok, kik ezt eszközlik, hervadhatlan koszorút fűznek homlo- 

 kok körül. 



