154 lII. TÖRTÉNETIRÁSI-OSZTÁLVI ÉRTEKEZÉSEK. 



Archiepiscopis , Episcopis, aliisque Ecclesiarum Praelatis, et omnihus indistincte 

 Baronibus , Nobilibus , et líegni Proceribus, ad Albaiii llegiam , solito more, con- 

 venientibus, et eoruin vota, nemine discrepante, in nostram personam concorditer 

 dirigentibus, nos cum solita solennifate , in thronuin regálém, annuente Divinae 

 Maiesfatis clementia, conscendentes, Strigoniensi sede pro tunc vacante, per luanus 

 quondam Venerabilis in Christo patris , Domini Benedicti Weszpriiuiensis Ecclesiae 

 Episcopi, Sacro Regio Diademate inuncti sumus et coronati." Georg. Fejér, Cod, 

 Dipl. Tom. X. Vol. I. N. CCLV. p. 454—458. — Tehát nem 1386. kenetett föl, 

 mint Tliiiróczi P. IP. Cap. HL akarja ; de másodszor sem koronáztatott meg 1388. 

 mint Virág Benedek, Magyar Századok' 11. köt. a' 292. lápon vélekedett; mert 

 Zsigmond 1388. évi levelében, melly Budán Boldogasszony fogantatása napján, azaz 

 december' 8. költ , egyedül csak tavali koronáztatásáról beszél. Ezeket tudván , Engel 

 Keresztelylyel Zsigmond' szemére nem hányhatjuk: „DerEinfluss, den sie (Borbála 

 felesége) über ihn hatte , verhinderte es , dass er eine der wichtigsten Angelegen^ 

 heiten der Krone und der Nation unberichtigt hinterliess, nahmlich die Erbfolge 

 Albrechts, und seiner Descendenz und Ascendenz in Ungarn und Böhmen. Daher 

 ward Albrecht als ein \\ahlkönig behandelt; daher ward Ungern auf einige Zeit 

 hin ein Wahlreich; daher ward die königliche Macht immer mehr und mehr einge- 

 schránkt. Seit den Anjouern schien die erblicbe Thronfolge in Ungern wieder an- 

 erkannt zu seyn, aher Sigmund vernachlássigte, sie fúr die Folgezeit gesetzlich auf 

 Reichstagen zu befestigen." GeschicJite der Uiigr. Reichs. II. Th. p. 369. Ez ugyan 

 mind igaz ; de ha magát Zsigmondot , gőt holta után Erzsébet leányát sem ismerték 

 el raindny.-íjan örökösnek, annál kevesbbé akarták vejét elismerni. („Alberlus V. 

 Archi Dux Austriae , ducit in uxorem Elisabetham , iiliam Sigismundi Ipip." — i'gy 

 olvasom 1419. évre in Catalogo Rectoriim Archi Gymjiasii Vien. Vieii. 4. 1670. 

 p. 19.) Zzigmond nemcsak egyszer gondolkodott a' részen állott nagyokkal e' tárgy- 

 ról; oda is Ígérte Magyarországot hol Venczel bátyjának, hol Jodoknak: de épen 

 ezért még jobban gyűlölték a' magyarok. Tehát nem Zsigmondot okozhatjuk itt, ha- 

 nem Nagy Lajost; neki kellett volna az örökséget vejére nézve is az egész nemzettel 

 törvényesen elismertetni ; mert előre nem tudhatta , hogy nemzetségét Zsigmond 

 Máriával szaporítani fogja. Ha pedig a' dolgot mélyebben vizsgáljuk, ennek a' meg- 

 bocsáthatatlan háladatlanság' bűnének súlya az ország' némelly nagyait bélyegzi, kik 

 elvesztvén szemök elől a' közjót, gondatlanságból indulatoskodtak. Mert Nagy Lajos' 

 érdemei sokkal nagyobbak voltak; a' magyarokért vert szive is sokkal jobb volt, 

 mint hogy ő illy rút háladatlanságot gyaníthatott volna az egész nemzetben. 



') Nem tudta magát kelletni az indulatos asszonyok között nevekedett ifjú 

 Zsigmond: nem járt Nagy Lajos ipa' nyomdokin, hanem boszút űzött Erzsébet napát 

 követte, ki Engel szerint GescMchte des Vngr. Reichs. 11. Th. p.\55. Gara 3Iiklós 

 nádor' javaslatára megholt férjének czirákait, azok között Horvátiakat is üldözte, 's 

 rajtok kegyetlenkedett. — Zsigmond, országlását szinte vérontáson kezdé; azér> 

 utálták meg a' magyarok. 



A' mit pedig itt az iró a' magyarok' állhatatossa'gáról mond, még mind hadgyán 



