ZSIGMOND császár' ÉS M. KIRÁLY* ÉLETE. 155 



volna; mert idegen rovott meg i'gy ; ki nem isméit benníinket; és sokkal tűrhelőbL 

 nnnál , mit ThurúczV Krúiiikújii P. II. Citp. 04. eniiit : „Quia veio Ilungari semjier 

 fluetuaiit iniurln , sicut maré salsum: filii Leviatán, per niincios invitabant Borich 

 ndultorinum , ut venirct (contra üelam II. coecum) ct eorum nditUorio regnum sibi 

 vendicaret." Egy két nyughatatlan emberért, millyek minden társasa'gban találtat- 

 nak , nem kellett volna , nem is illett egy egész nemzetet i'gy legyalázni. 



*) Zsigmondot teliát valóban két i'/.ben is kerítgelték a' boszúra ingerelt ma- 

 gyarok ; először, a' mint látszik, Mária' fogságakor, midőn Csehországból megértvén 

 a' veszedelmet, haza jött. Ezt az esetet Aeneas Sylvius is említi Commeut. iii 

 dicla et factu Alfousi Regis Lih. 3. „Regiam intrarunt, xígymond , (Ungari) aiit ca- 

 pturi Regem, aut, si id non sucocderet , occisuri ; quos , ut ad se irrumpentescogno- 

 vit, accepto pugione , in médium progressus: Ecquis, inquit, vestrum, manus in me 

 iniiciet ? aut quidnam feci , quod me Regem vestrum occidere vuhis ! prodeat e vobis, 

 si quis audet, ct niecum solo , solus congrediatur. Ea voce et audacia obstupuere 

 coniurati , sibi quisque timens , abiere.'" — Pray tehát Aiiiiul. H^g- Hu/ig. P. II. p. 

 201 — 202. minden ok nélkül kelt ki Aeneas Sylvius ellen; mintha Zsigmondnak 

 csak egyszer vetettek volna éltében lest, midőn tudniillik megfogták, és Siklós' 

 várába tették. Aeneas Sylvius Zsigmonddal társalkodott; ő tehát e' történetet, mellyről 

 ez a' codex is szól, jobban tudhatta. 



^) Mária, T/tiiróczi szerint P. IV. Cap. 4. szüntelen ösztönözte Zsigmondot, 

 hogy boszii nélkül ne hagyná, miket méltatlanul szenvedtek a' magyaroktól. Ebben 

 a' codexben is vallja Zsigmond ,, Regina enim, cuius longe maior, quam mea po- 

 testas fűit, male usa consilio, id égit." Ez a' vérontás 1388. évnél (ha korább nem 

 történi) nem későbbi eset ; mert Korpádi János' haláláról Zsigmond 1388. évi leve- 

 lében nyilván emlékezik; mint alább olvasni fogjuk. Lucius pedig „Anno 1387. 

 lígyniond Bel Károlynál De Maria Hungáriáé Regina. Lipsiae 1742. 4.p. 36. „Die 

 4. monsis junii , de mane, Serenissima Princeps , et Domina nostra naturális, do- 

 mina Maria Regina Ungariae, liberata fűit a captivitate, — et die Jovis , in nomine 

 Sanctae Trinitatis ,coniunxit se cum Rege illustri, consorte eius." Hageck cseh iró 

 is Máriára veti az okot : „Anno 1395. Gleichwie König Wenceslaus in Böhmen , von 

 wegen seiner grossen unertraglichen, und unbesonnenen Grimmigkeit kein Glűck 

 hatte, úgymond a' 639. lapon: alsó auch hatte sein Brúder Sigismundus, König in 

 Hungern, von wegen seiner unmássigen Hoffart, und narrischen Lieb, so er gegen 

 seinen Gemahl truge, keinen Segen. Gemeldter König Sigismundus Hess in diesem 

 Jahr auf Anhalten seines blutgierigen Gemahls, einen schönen Hungrischen Jüngling, 

 und ausbündigen Ritter , mit Namen Stephanus Kont, nnd neben ihin andere 30 zu 

 Ofen in S. Georgen Gassen enihaupten. Dessen war keine andere Ursach, als dass 

 es der Königin alsó gefallen." Azt veszem pedig e' codexból észre, hogy Hédervári 

 Kont István harminczad magával ide-oda nem csavargott az országban , hanem Zsig- 

 mond a' gyanúsokat valami ürügy alatt csalogatta sátorába. De Korpádi János látván, 

 mi történik benne, társaival elosont; azért erőszakoskodott azután Zsigmond a' pár- 

 tosok ellen, kik közül néhányat el is fogatott. 



20* 



