156 III. TORTENETIRASI-OSZTALTI ÉRTEKEZÉSEK. 



Király ellen indított pártütésnél súlyosabb ostor nenx szállhat nemzetre: azért 

 nem hagyhatom e' helyet minden szó nélkül; mert látom, mint ölte, fogyasztotta 

 hazafi a' hazafit. Mind ezen veszedelmeket pedig néhány felfuvalkodott, vak indu- 

 latikból elragadott nagyok okozták; meg nem gondolván , hogy a' közjón saját sze- 

 mélyök' megsértéseért hazafinak bosziít állani nem szabad , 's hogy egy egész nemzet 

 jó szerével, csak ne indulatoskodjék, és egyet értsen, királyát mindenre veheti. 

 Azért a' fiatal büszke Zsigmonddal is, kit azonban egy oknál fogva sem mentegethe- 

 tek, i'gy kell vala bánni. De a' magyar, saját kárára, sohasem tartott össze; eleitől 

 fogva mindig abban vétettek némelly nagyok, hogy a' szabadság' színe alatt, vagy 

 haszonkereset' vágyából, vagy pedig megátalkodásból neki vadultan, hivtelenségrc 

 vetemedtek; egyik király ellen pártot ütvén, másikhoz, a' ki többet igért, szegőd- 

 tek, 's ezen a' csúfos líton éltöket, nemöket, birtokokat, nemzetöket, hazájokat di- 

 cséretlen boszujoknak föláldozták. — Pedig valahányszor együtt nem tartott a' ma- 

 gyar fejedelmével, mindenkor vesztett. Hogy régiebb példákat föl ne hozzak, így 

 járt Sajó' vizénél IV. Béla alatt; i'gy lakolt érette Mohács' mezején; igy forrott tor- 

 kára későbben is, midőn szabadsága' föntartásaért , mellyen szomszédai rontottak 

 nem törvényes urához, hanem meghitt ellenségéhez folyamodott; és szabadság helyett 

 rabságot nyert. Quis talem statum expetat, úgymond Isocrates in Panegyrico, quo 

 intra ipsa moenia cives inter se se praeliuntur — dum contra amicos pugnant, pro 

 inimicis niortem oppetunt." És in ArcMdamo: „Dum libertatém petunt, servitiite 

 sünt oppressi; amissis suorum optimis , in potestatem pessimorum civium ceciderunt. 

 Dum suis legibus uti student , in multa et acerba legibus contraria inciderunt." — 

 Nincs tehát olly ok, mellyért a' koronás fő ellen pártot ütni, vagy őt a' hazától, ezt 

 meg tőle , közjó' kára nélkül elválasztani lehetne. 



Akarod tudni, ki a' jó hazafi; eme' jelekből megismerheted: Ha istennek 

 tiszta ismeretével bir. Kiben ezt a' bölcsességet nem találod, ne higyj neki, bár 

 mint kereng, forog is; mert semmivel sem jobb egy ravasz politicusnál. Vigyázz, 

 és tapasztalni fogod, hogy igazat mondok. A' tettetlen istenesség semmi roszszal 

 sem férhet meg; tehát valamint a' jó fát gyümölcséről: ligy a' jó hazafit cselekede- 

 tiről megitélheted. — Ha boszút nem űző , 's készebb meghalni , mint hazájának ár- 

 tani. Számkivetett Themistoclesről azt mondják: hogy mérget vett be, ne hogy 

 kénytelenítessék háládatlan hazája ellen hadakozni. „P. Kutilium pulsum Roma et 

 exulantem, quuni nescio quis monuisset ad inferendum patriae belluni , quo facilius 

 reditum assequeretur, respondisse ferunt: se civium salutem pluris facere , quam re" 

 dituni suuin; ct malle , ut exilii sui púderét Romám, quam propter reditum fleret 

 patria." Vajha nálunk is mindenkor igy gondolkodtak volna a' hazafiak, nem ke- 

 sergett volna annyit az édes haza. — Ha szerencsének minden változásiban hív. Ari- 

 stides a' haza' változásai között soha sem változott meg: mind a' jó, mind a' bal 

 szerencsét békével túrte , és a' kö/jón haszonkereset nélkül dolgozott: „Aristides, 

 qui Rempublicain Atheniensium clarissime adiiiinistravit , inops adeo niortnus est, 

 ut eius funeri sumtus defuerit." Pittacus, Athena ellen hadivezérnek választatván, 

 cam recuperati agri dimidia pars (ei) consensu omnium offerretur, avertit animum 



