158 III. TÖRTENETIRASI-OSZTÁLVI ÉRTEKEZÉSEK. 



üzorongatott az ellenség, inegszabadi'totfa. Tehát a' köz jó' Teszedelinci közül való 

 a' hivatalokat szomjúhozó kívánság, és hatalmaskodás. Ezen czégéres vétkekre 

 nagy hiintetést kellene szabnunk ; mert elébb-utóbb szabadságunkat megemésztik. 

 „Scis bene, cui dicam, positis pro nomíne signis." Ovid. — Ha állhatatos, honosi, 

 és fényes erkölcsű: azaz, ha idegen szokásokon nem kapkod. Cato, mint Plutarchus 

 írja, kinevette azon rómaiakat , kik a' görögöket kelletinél nagyobbra becsülték, 's 

 csak azokat tartották nagy , okos embereknek. Nénielly magyarkák nálunk is 

 úgy bámulták a' külföldieket, 's annyira csodálták őket, hogy kedvökért minden 

 nyelvet megtanultak , csak a' magyart nem. — Ha személyes gyülölségeket a' közjó' 

 hasznaért elfelejt. „M. Lepidus Pontifex Maximus, et M. Fulvius in Censura col- 

 legae, privatas inimicitias ad patriae utilitatem posuerunt." „P. Servilius et M. 

 LucuUus privata quoque odia relinquerunt in administratione Reipublicae." „Quuin 

 Caesar odio Pompeii pátriám vellet opprimere , M. Brutus ipsi Pompeio adhaesit , 

 a quo tamen scicbat patrem suum hello Syllano interfectura fuisse Mutinae ; condo- 

 navitque privatas iniurias patriae." Személyes gyűlölségek nálunk még most is 

 sokszor kárba döntik a' közjót. Kevés ember' fia ment még annyira, hogy hazá- 

 jaért a' hivatalokban ellenségével megférhetne ; közönséges , de csak gyengeség' 

 hírmondói ezek: „ezzel, vagy azzal nem szolgálok, inkább lemondok hivatalom- 

 ról; mert élhetek én hivatal nélkül is." Ezt érdemli-e fiától a' haza? — Ha kész 

 hazájának a' magáéból tehetsége szerint áldozni: 's hogy áldozhasson, takarékosan 

 él. ,,Haec ratio , ac magnitúdó animi in maioribus nostris fűit, ügymond TuUius , 

 ut , cum in privatis rebus , suisque sumtibus minimo contenti, tenuissimo cultuvi- 

 verent: in imperio , atque in publica dignitate, omnia ad glóriám, splendoremque 

 revocarent." Ez a' szép virtus ugyan nem minden udvarban lakik , de nálunk 

 most sincsen példa nélkül ; nem áll pedig hiú fényűzésben , sem eszemiszomban , 

 azaz torkos töltözésben. — Végtére, 's utoljára: ha nem magának, hanem a' köz- 

 jónak él és hal. Ezt már a' pogány bölcsek közönségesen rebesgették; mi keresz- 

 tények se legyünk alább valók. 



IV. §. 



Zsigmondot Mária holta után a magyarok fogságra vetették; de Gara 

 Miklós és János őrzőinek anyjokat fontos beszédével magához édesít- 

 vén , Világosvárból szabad lábra eresztetett. 



Postea verő, cum iam Regina mortem obiisset '); seditio factaest 

 in Regno, Sigismundusque a Baronibus captus, duobus adolescentibus, 

 sive iiivenibus , quorum páter sub tentorio occisus fuerat , traditur. Ncc 

 enim dubium erat alicui , quin iuvenes , iu ultionem paternae mortis , 



