182 III. TÖRTÉNETIRÁSI-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



^) „Pipo Florentinus Scalarum família natus , quem Philippuru dicimus." Bo/t- 

 fin., Dec. III. Lib. 3. és Pray , Aitiial. P. II. p. 236. „Pippiis de Scolaribus (i'gy) 

 Florentinus genere , arte sutor ( Wiiideck , Cap. 27.) sed qui ob res bello praeclare 

 gestas, ad summos militiae honores eluctahis est, homo maioris fortunae, quam fidei, 

 ut postraodum dicendi locus érit. — Ae/ieus autem Sylviiis , Lib. 3. Commeiit. in 

 dicta Alphonsi , ait euin fuisse ex Strozzionim genere. In diplomatibus passim dici- 

 tur Philippus de Ozora , fuitque Conies Temesiensis , quae dignitas post Bános fere 

 pcima fűit." 



') Zsigmond odafönt említett levelében ; „In extremam necessitatem positi , 

 obligaviiuus nos populo huius nostrae civitatis Senensis,in veritate nobis fidelissimo, 

 et utique devoto, qui nos a dia nostri in eamdem introitus cum nostra familia (ud- 

 vari cselédeit érti) et comitiva suis expensis commendabiliter hactenus fovit, et su- 

 stentavit , et insuper etiam per totum tempus , usque duiii gentes nostrae de Hun- 

 gária venturae , in Tuscia constituentur , fovere , et sustentare promisit, ut pro rebus 

 nostris iraperialibus regendis, ac pro recuperatione Daliuatiae, et specialiter pro de- 

 fensione huius Civitatis Senensis et suorum territoriorum , gentes nostras venire , et 

 per totum menseni Április, proxime adfuturi, hic constitui faciemus." — Ezek- 

 ből, meg a' Codex' szavaiból elégségesen kitetszik, miért tusakodott Zsigmond 

 Eugeniussal? 's végtére miért kellett neki oUy sokáig tartott ellenkezések után, 

 vele kezet fognia ? mert őt a' mediolani berezeg sárban hagyta. Ozori Pipo , kit a' 

 venetusokra küldött, szinte hívtelen lett, mert pénzzel megvesztegették őt: „Quum 

 multa praeclara facinora gessisset , auro a Veneto corruptus , dimissa provincia, in 

 Ijngariam reversus est. Quem, detecta viri avaritia, íSigismundus, infuso in os auro 



utaiunt, enecari iussit. Haee bábui: quae Sigismundum cum Venetis gessisse 



legi, quin etiam e plerisque Ungaris audivi." Boujt/i., Dec. III. Lib. 3. et Chroit. 

 Turvisi/i ; apud Murulur. Tom. XIX. Scrip(. rer. Ital. Sokszor járt i'gy Zsigmond ; 

 az irók még is mindenben csak őt okozzák. Pray, Hist. Reg. Uiiiig. P. II. p. 265. 

 Honlheim után , Hist. Trevir. Tom. II. p. 379.: „Studio Jacobi Sirckii Trevirensis 

 Canonici , úgymond , líex Poutitici reconciliatus." 



") Megcsalva látván magát Zsigmond, és a' mediolani herczegtől csúfosan 

 elhagyva; kénytelen vala Eugenius' kezére hajolni: azért Schlick Gáspárt, ésThal- 

 lótzi Mátyást , kevi főispánt és belgrádi avvagy nándor-fehérvári várnagyot rendelte 

 Romába, kik nevében vele egyességre lépjenek. Miután ezek Zsigmond' nevében 

 hivségére esküdtek (esküvésöket olvashatod Prayitál, Annál. P. II. p. 308), meghi'ta 

 Eugenius Zsigmondot. iMáj. 21. fényes pompával ment Rómába, és maj. 31. megko- 

 ronáztatott. Windeck Eberhard, ki jelen volt, i'rja: „Da kam der, der do pfliget 

 einem Kaiser die Krone aufzusetzen , und sátzie dem Kaiser seine Krone auf, das 

 sie hing krumpt zu der recten Seiten, und alsó knyde der Kaiser für den babst, do 

 hub der babst auf seinen recten fus , und ruckte dem Kaiser sein Cron gleich." 



