ZSIGMOND császár' ÚS M. KIRÁLV' ÉLETE. 185 



cunda hétfőn , azaz december' 0-d. volt. Erre a' napra teszik halálát Jac. Reichwein 

 apud Li/tck, Tum. II. p. 128. Aeneas Sylviut i/i Hist. Bo/iem. Windeck Eberhurd 

 Cap. 218. ez az utolsó, Cap. 217. tudniillik Windeck okát is följegyzettc , hogy 

 méreg által történt volna halála. Ha ez igaz, Borbála felesége étette meg, ki már 

 ez előtt ránczos kezét az ifjú Vladis/.lávnak ajánlotta: azért fogatta el őt Zsigmond: 

 a' csehektől is tartván, Prágából Znoimba vitette magát Erzsébet leányához; itt, 

 a' mennyire lehetett, ajánlotta a' magyar és cseh uraknak leányát, Albert vejével 

 együtt. Quia Sigismundum ostendimus alias, mond Katona, Hist. Crit. Stirp. 

 Mixt. Tum. XII. p. 802. natum esse 15. Februarii A. 1368., coronatum verő 31. Mártii 

 1387., annum aetatis sepluagesinium nondum complevit, regni verő Hungarici quin- 

 iiuagesimum primum YIII. mensibus, totidem diebus inchoavit." — „Noch vor seineiu 

 Ende, befahl er, seinen Leichnam durch einige Tagé dem öffentlichen Anblick aus- 

 zusetzen , weil es erschütternd lehrreich sey , Beherscher grosser Lánder durch hö- 

 here Macht leblos hingestreckt, und vom gleichen Loose der Sterblichkcit mit dem 

 i'irtnsten Bettler betroftén zu seben." E/igel, II. T/i. p. 367. Teste Znoimból szekéren 

 hozatott Pozsonyba; itt a' Dunára tették, és Budára hozták. Végső rendelése szerint 

 sz. László' lábaihoz kívánkozott temettetni, kinek éltében nagy tisztelője volt; le- 

 vitték tehát Nagyváradra, 's ott Mária első hitveséhez tették. „Meg hala Moruaba, 

 Znoymnac varosába , es el temettetec varadon , kinek mind e' napiglan Varadon öröc 

 miseié vagion es Soltara." Székel' Estuan ChronicA ez vilaguac yeles dolgairól, 

 Craccoba. 4.0)59. p. 196. — A' znoimi gyászos útról Aeneas Sylviiis, Hist. Bo/i. Cap- 

 54. ezeket írja : „Miserabile spectaculum , et humanarum rerum singulare documen- 

 tum; Imperatrix captiva, et Imperatoris Cadaver una vehitur: occurrunt lugubres 

 Hungari , nec tenere lacrimas in tanta rcriim novitate possunt. Hinc defuncti regis 

 corpus íletumelicit; inde regináé vincula commiserationem excitant." — „Einerschüt- 

 terndes, zugleich genugthuendes Schauspiel , mond F'essler , Geschicht. der Uugeru. 

 IJ^. T/l. p. 499. für die ehrbaren üngern, welche ihr unzüchtiger Wandel so oft ge- 

 árgert hatte." 



A' mi e' codex szerint indulatos Zsigmond' halálát illeti, arról nem merek be- 

 szelni ; mert orvos nem vagyok. Azt az egyet még is tudom , mert olvastam holmi 

 könyvekben : hogy a' féketlen indulatok , leginkább pedig a' harag , 's az ebből eredni 

 szokott bosziíűzés az egészségnek igen ártanak ; 's hogy az embert ideje előtt sírba 

 taszítják. Hlyen tehát Zsigmond nem lehetett; mivel szerencsétlen állapotjában za- 

 bolátlan indulatok között meg nem vénülhetett volna ; pedig ő tisztességes öreg 

 úr volt, és csak két hóval, hat nappal élt kevesebbet hetven esztendőnél. „A' mi 

 esztendeink' napjai hetven esztendő. Ha pedig erősek , nyolczvan esztendő." 89-d. 

 Zsolt. 10. 11. V. 



M. T. T. ÉVK. III. 2, 24 



