ZSIGMOND császár' ÉS M. KIRÁLV' ÉLETE. 191 



erat, ignosceret? Ut uno hoste, respondit, pauciores habeam." — Ezt Pray, Hitt. 

 Reg. Huug. P. II. p. 281. ebből a' codexből eiiili'ti, pedig nincsen benne. 



'") A' pén/.t nem kíiiiélte: „Sigisniundo Cacsari allata erant ex Hungária au- 

 reoruiii qiiadraginta niiliia. Cum auteiii advcspcra.s.set, eatiue in thalanio regio re- 

 condita fuissent , in cubiculum vcniens Caesar, <luiu cngitat in qucmnam usum eani 

 pecuniam convertat, üOMinus eum destituit. Tuni ille excitatis cubiculariis : ite, in- 

 quit, ocyus Consiliarios , Ducesque omnes militum huc accersite. Vocati proccres 

 niedia nocte trepidi (tiiuebant eniin ne quid adversi accidisset) Imperatorem celeiiter 

 adeunt, et quae causa sit tani repentinae vocationis, inquirunt. Imperátor confestini 

 aperta arca, inter eos, qui advenerant, pecunia distributa : ite, ínquit, secure tran- 

 quilleque nobis dormire liceat. Xam, qiiod mihí snmnum ademerat , iam procul aberit 

 a cubiculo." Aeneas Sylv. Lib. 4. comment. de reh. gest, Alphon. — Ez az egy eset 

 még nem pazarlás, magában nem is olly nagy gyengeség, mint a' minőre veszi 

 Virág Be/tedek, Magyar Századok' II. kiiletébeii p. 504. — Tudta Zsigmond, miért 

 osztotta rajok e' pénzt. — Eredeti levele kezemben volt, mellyel november' 3. 1402. 

 nyolcz ezer arany forinton vett gyémántért W'olfurt Ulriknak a' budai pénzverő há- 

 zat „unser Guldein Miincze zu Olfen" elzálogi'totta. — „Illuslrem Sigismundi aulani, 

 mond Bonfín, Dec. Hl. Lib. 3. nemo satis adniirari posset, quandoquidem praestanti 

 principum frequentia refulgebat. Lusitaniae regis filius, audito Sigismundi nomine, 

 in Ungariam peregre profectus est ; qui ab Augusto remoratus, et illic hibernare 



coactus impetrata missione, ab Iiuperatore luagnifice donatus — dimissus est." 



Falkenstein sokszor említett könyvében i'rja, hogy a' cseh követeknek, kik őt haza- 

 fiai' nevében 1436. országlásra meghívták, hatvan ezer arany forintot ajándékozott 

 „Sechzig tausend Ducaten , nebst vielen andern Kostbarkeiten." IV. Eugenius pápa 

 előtt maga vallja magáról: „Ego nihil mihi reservo" , úgymond. — El ne feledjük 

 a' sok szó közt, hogy Zsigmond csak ezen az egy úton szerezhetett magának híve- 

 ket ; tehát bőkezűnek kellett lennie. A' sok háborgás , meg a' schisma is nagy költsé- 

 gébe került. 



") A' pénz' pazarlásáról nem szólhatok; halljuk Falkenstein Jánost, ki Aw 

 tiquitales Nordguviae leterít, III. T/i. p. 199. többi között 1415. évre a' constantzi 

 zsinatról ezeket említi: „WoUte nun der Kayser Sigmund die vorgenomniene, aber 

 darbey sehr kostbare, Reise antretten ; es fehlte aber wiederura am Uesten, nemlich 

 ani Gelde. Der Kayser hatte in Pohlen , um dasige Cron zu erhalten , sehr vieles 

 Geld aufgewcndet, und des wegen grosse Schulden machen müssen. Xicht weniger 

 war auch die Kayserin allzufreygcbig, aus dicsér Ursache war der Geld-Mangel so 

 gross , dass der Kayser auch dasjenige nicht bezahlen konnte, was er zu Costnitz 

 verzehret hatte; dahero wendete er sich wieder, zu unserm Burggrafen , und dieser 

 mussfe abermahl aus der Nnth helffen , und Rath schaftén. — Er erbot sich dem 

 Kayser zu willfahren; bedungte sich aber darbey aus, dass, weil weder er, noch 

 sein Brúder Wenceslaus, mannliche Érben hátten , der Kayser ihm die Chur-Marck 

 Brandeburg, mit der Chur, und völliger Landes-Hoheit , abtretten mögte.— Ausser 

 — hundert tausend Gulden Anno 1410. zuOfen, und wiederumzuBurgau noch 50,000 



