VIII. 

 A' MAGYAR KIRÁLYOK' FÖLAVATÁSI ESKÜJÖK' 



S OKI-EVELÖK- NYOMAI AZ ÁRPÁDOK ALATT. 



OLVASTA a' H. T. T, IV-D. KÖZ ŰLÉsÉBEN , SEPT. 13. 1835- 



CZECH JÁNOS R. TAO. 



l.§. 



Tudjuk hiteles kutfók szerint, hogy a' magyar nemzet Európa 

 felé nyomulta, és a' chazárok' közelében megállapodtakor hét rokon 

 néptürzsükbül állott'), mellyek magokban megint számos szabad nem- 

 zetségekre ágozván, egymástól független, csak közös védelemre szövet- 

 kezült községeket képezének ^). Volt ugyan mindegyik törzsöknek sa- 

 ját vezére'), de ez a' többi nemzetségeknél épen nemvala fönsóbb szár- 

 mazatu, a' hadi vezérleten kivül nem birt egyéb hatalommal; annál ke- 

 vesbbé ismertetett közös fejedelem, ki az egésznek parancsolt volna*). 

 Csak utóbb , uj hont keresni készültökben , határozák el magokat e' köz- 

 ségek a' fó' hadi hatalmat , a' részes erők' egyesítése és nagyobb sikerit- 



') Constantinus Porphirogenitus de adniinistratione imperü XXXVIII. feje/.et. 

 „Erant gentes eorum (tudniillik: Turcaruin) septem." 



^) Ugyan az a' XL. fejezetben : „Hae Turcorum gentes mutuo inter se 



contractu statuerunt , quamcunque partéra bello infestari contingeret, ei comuniter 

 omni studio et cura suppetias ferre." 



^) Ugyan az a' XXVIII. fejezetben: „Et habét unaquaeque gens peculiarem 

 l.rincipem." — Jo. de Thurócz Cronica Hungaionini. „Aliae verő generationes qnae 

 genere sünt istis (t. i. Capitaneis) pares et consimiles." 



') Const. Porphir. az imént idézett helyen: „Et ante hunc (Arpadum) Tuicae 

 I principcm alium nulliun unquam habuerunt." 



