a' magyar királvok' Fülavatási esküök stb, 211 



idtíben szabadsága és nemzeti függetleuscgéhüz, mint létének éltető alap- 

 föltételeihez , legnagj'obb elszántsággal ragaszkodó magyar nemzetnek bé- 

 lyegzetével honilokegyencsti ellenzésben vagyon, sót honi emlékeink' 

 bizonyítmánya által is megczáfoltatik: ennél fogvást, jóllehet hazai kró- 

 nikásunk szerint sem tagadliató, hogy Péter, látván a' magyaroknak 

 idegenségét iránta, fOntarthatásául magát valóban alája vetette Henrik- 

 nek'); mihűz talán a' védelméül az országba fülvett számos alamanno- 

 kon kivül, némi magyar követói is járulhattak megegyezésükkel, mégis 

 kivált igazságkint tekintethetik az , hogy az egész nemzet e' lépésben 

 nemcsak részt nem vett, hanem inkább azt teljes lelkéből kárhoztatta^). 

 I. András, Zár László' idósbik fia, a' számkivetésből országlásra 

 hivatva, kénytelen volt ugyan eleinte a' Péter ellen felzendültek' ösz- 

 tönzésükre a' pogányság' fülélesztését és a' keresztényi liit' küvetó'inek 

 üldöztetésüket megengedni, de mihelyt Székesfejérvárott , a' mészárlás- 



„Petius rex. Henricuni regem ad se invitatum niaximis rauneríbus donavit 



eique regnum Pannoniarum, principibus Ungarorum fidelitatem illi et successoiibus 

 ejus juramento firmantibus reddidit, quod tainen ab eo ipse, dum viveret possiden- 

 duni recepit". Marianus Scotus ad a. 1045: „Petrum in regnum constituit subditoque 

 sibi Ungarorum regno honorifice revertitur." Azt azonban , hogy a' magyarok ön 

 magok kiránták ^ olna a' bajor (örvény' behozataliít , niegczáfolják honi krónikáink, 

 jelesen a' budai krónika és Tburóczy, ki II. része' XXXVIII. fejezetében (Schwandt- 

 ner SS. RR. Hung. 1-ső kötet 103. lap.) ezeket i'rja : „Concessitque (Henricus) pe- 

 tentibus hungaris hungarica scita servari, et consvetudinibus judicari." így szól 

 Muglini Henrik' német krónikája is a' XXV. fejezetben : „Do das geschah do gab 

 der kayser den ungern , daz sie sohen haUen ir gewonung und ir recht,alz sie von 

 altér heten gchabt." 



') Jo. de Thurócz Chron. Hung. II. rész. XXXVIII. fejezet: „Sequenti verő 

 anno reversus est Caesar in Hungáriám, cui Petrus rex regnum hungariae cum de- 

 aurata lancea tradidit, corara Hungaris simul et Theutonicis multis. Azonban e' 

 helyben sem bízhatni teljesen , miután Muglini Henrik' krónikája azt hihetőleg előt- 

 te levő más példány szerint németre áttéve imigy tünteti elő : „Da kom der kay- 

 ser wider gen ungern, do empfing yn der könig peter mit grossen ern, und empfing 

 ungerlant von dem kayser mit einem vergulten sper,und grosser herschaft't der deu- 

 schen und der ungern." 



^) Hogy a' magyar nemzet' Péter fondorkodásait kárhoztatta, legjobban bebi- 

 zonyította az által , hogy rövid idő múlva újra feltámadván Pétert a' nemzeti füg- 

 getlenség ellen forralt terveivel együtt tenkre ejtette, és i'gy minden képzelt külső 

 igényeknek tettleg véget vetett. 



27* 



