228 III. TÖRTÉNETIRÁSI-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



coinitcs monetaruin) sós és vám-tisztek csak nemesek lehessenek, zsi- 

 dók és szerecsenek teljesen kizáratván e' hivatalokból (XXIV.); sót ne 

 tarthasson az ország' belső részeiben, hanem csak a' határszéleken 

 (XXV.) ; jószágokat az országon kivül ne adományozhasson, ellenkező 

 esetre legyen honfiaknak megengedve azokat magokhoz váltani (XXVI.); 

 az élelmi adót, vagy ngy nevezett zolosmát (marturina) csak Kálmán 

 király' rendelkezetéhez képest vetethesse meg (XXVII.); a'főispányok 

 a' megyékből csak saját részüket húzhatván, a' többi u. m. a' csöbrök*, 

 vámok', ökrök', és a' várjövedelmek' két része maradjon a' királynak 

 (XXIX.); végre a nádoron, bánon, király' és királyné' iidvarbiráján 

 kivül ne ruházhasson senkire két hivatalt (XXX.). 



A' másik osztályba helyezendó'k ezen czikkek: a* nemesek szint- 

 Bgy mint a' várjobbágyok (Jobbagiones castronim) és a' szállók (hospi- 

 tes) éljenek szent István királytól nyert szabadságukkal (előbeszéd és 

 XIX.); nemes emberek idézetlen és mcgmarasztatlanul ne börtönöztes- 

 senek és jószágaik el ne rontathassanak (II.); azok fimagzat' fogytában 

 birtokuk* negyedét leányaikra hagyván , a' többiről szabadon rendelkez- 

 hessenek, intézet nélkül elhalásuk' esetére pedig szálljon vagyonuk 

 nemzetségi rokonaikra, és csak ezek' nem létében a' királyra (IV.); a' 

 megyés fő ispány, kit csak a' nemesek' pénzi és tizedi ügyeik illetnek, 

 — azoknak örök jószágaikról ne ítélhessen; udvarbirájának pedig épen 

 ne legyen semmi hatalma fülüttök (V.) ; összeeskütt népek többé senkit 

 tolvajnak ne nevezhessenek (VI.); a' nádor, ki egyébiránt különbség 

 nélkül elitéli mindnyájok' ügyeit, mégis a' nemesek' főbenjáró, vagy 

 jószágaik' elrontását tárgyazó pőréiket, a' király' megegyezte nélkül el 

 ne végezhesse, se egy képebelinél többet ne tarthasson, és azt is csak 

 udvarában (VIII.) ; az ország' birája se Ítélhessen el udvarán kivül sen- 

 kit, jószágán lévén pedig pristaldot se küldhessen, de senkit ne is idéz- 

 tethessen (IX.) ; elhalálozottak', halálra kárhozottak', vagy párviadal 

 vesztetteknek özvegyeik jegybéreiktől meg ne fosztassanak (XII.) ; az 

 ország' bárói vagy jobbágyai udvart követvén, vagy más czélból utaz- 

 ván ne nyomorgassák a' szegényeket (XIII.); a' fő ispány ok ne rontsák 

 a' várnépeket és túl ne menjenek kürükün , ellenkezőleg cselekvők pe- 

 dig kárpótláson kivül gyalázattal tétessenek le (XIV.) ; igaz szerzemé- 

 nyeitől ne fosztassék meg senki (XVII.) ; a' nemeseknek legyen szabad 



