a' mag var királyok' fölavatási ESKi'JÖK stb. 229 



a' királytól fiálioz, ^s viszont ettől ain>ililioz áttérni, azonban egyik se 

 fogadjon be ptirbe keveredett embert, |)üre' befejezte előtt (XVHI.) ; a' 

 tizedek természetükben szolgáltassanak ki , és pénzzel meg ne legyenek 

 váltliatük (XX.) ; végre az ő rendes utján elmarasztottakat senki se pár- 

 toljon a' törvény' végzése ellen. 



Mi végtére a' bulla' befejezésében foglalt biztosítékokat illeti, 

 azok állottak e' kővetkezőkből, t. i. bogy az a' király aranyos pecsétjé- 

 vel cllátandő hét példányokban leirassék , inellyekből egy a' pápának 

 küldessék, sorozatába beíratandó; eV másik tartassék a' jeruzsálemi sz. 

 István kereszteseknél , harmadik a' templom-vitézeknél, negyedik a' ki- 

 rálynál , ötödik az esztergami fő káptalanban , hatodik a' kalocsai (6 

 káptalanban, és a' hetedik a' mindenkori nádornál, — ki mindig szeme 

 előtt tartván ez irományt, maga is szorosan ahhoz szabja tetteit: és se 

 a' királyt se a' nemeseket, vagy másokat, attól soha eltérni ne en- 

 gedje; ha pedig mind e' mellett a' király, vagy utódainak valamellyike 

 e' rendelvényeket megszegné, örökre szabadságokban álljon a' püspö- 

 kök és nemeseknek, külön ugy, mint egyetemben, és mostaniaknak 

 ugy, muat jövendőbelieknek , — hon árulati vétek nélkül, a' királynak 

 és utódainak ellenmondani, és ellenállani. A'égre jól lehet nyilván nem 

 említetik , mégis más későbbi hason irányzatú oklevelek igen hihetővé 

 teszik, hogy mind a' király és fiai, mind az egyházi és világi rendek, 

 e' szerződményt ünnepélyes esküjükkel megszentítették. 



E' vázlatból kiki megítélheti, melly kevéssé alapuljanak igazsá- 

 gon azon vádok, mellyeket sokan gáncsoskodásaikban , sem hosszát 

 sem végét nem érve, e' fölötte fontos emlékre árasztani nem átallották; 

 való ugyan, hogy András nem önként, hanem csak a' gyávaság és vál- 

 tozó szeszély' bélyegezte kormánya miatt, mindenünnen ellene föltor- 

 nyult fergetegek'lecsillapíthatásául állott ezen engedményekre : ezt azon- 

 ban a nemzetnek épen nem tulajdoníthatni vétekül , melly a* szerződ- 

 mény által, főleg ősi, még sz. Istvántól nyert szabadságát visszanyerni, 

 és nem annyira a' király' személye mint rósz tanácsadói ellen biztosí- 

 tani buzgott; tagadhatatlan továbbá, és ha abból magyarázható is , hogy 

 egész osztályok ugy , mint egyes emberek a' győzedelem' mámorától 

 könnyen tulságokra ragadtatni engedik magokat, mégis alig menthető 

 az: hogy a' szabadítékos rendek, fejedelmük' kétes helyzetét használva, 



