IV. AZ LGYKSZEKROL. 89 



tapasztalásból megismernie alkalma, a' bíráknak minden hibáik reájok 

 hárítatnak, 's azon suiyegyent, nielly biró és ügyész között a' jól elren- 

 delt Iionalkatbun megkívántatnék, fönn nem tarthatják. 



Voltak 's vannak azonban idők , a' melljckben a' romlottság' gyo- 

 nia, az erény' ösvényét bozótként elborítja. Akkor az ügyészek is a' 

 köz ragály' mételyét beszíván , fonák végekre hagyták magokat szédí- 

 tetni. Ollyan idók szülték Attejus Capito , Sosibius , és Suílius ügyésze- 

 ket '), a' kik becstelen magok viseletük és gondatlanságok miatt híre- 

 sedtek el. Cajiis Suilius Messalina és Vitelliiis által C. Val. Asíaticus 

 derék consul' veszedelmére nagy summa pénzen ki hagy ta magát bérleni , 

 kit Claudius császár alatt több római fo lovagokkal együtt szerencsét- 

 lenségbe döntött. De elérte végtére ő is gonoszságainak érdemlett bé- 

 rét. A' tanács és nép e' következő Ítéletet mondván ki reá: „Meg iell 

 hüntetniink a gonoszság eszközeit, kik irtózatos roszaságok/iak jutalmát 

 felvévén, a^ gonoszságnak végrehajtását másokra bízzák.''' — Jószágainak 

 egy része elkoboztatott , más része pedig fia' és onokája' számára meg- 

 hagyatott, maga a' baleari szigetekre száműzetvén. Ennek zsarolásai 

 és hivtelenségei okozták, hogy azon törvény, mellyet Marcus Cíncius 

 népszónok Róma' épülésének hatodik századán a' bírói zsarolás' meg- 

 büntetésére hozott, végre Claudius és Nero ^) császárok' idejekor az ügyé- 

 szekre is kíterjesztetnék ; mindazonáltal ugy módosítva, hogy az ügyé- 

 szek minden egyes pertől ne többet , mint csak száz aranyat vehessenek 

 el. Mert előbb Suilius olly képtelenségre vetemedett, mellynél fogva 

 Samius római fő lovagtól pártfogásért tízezer darab aranyat zsarolt ki'). 

 Hogy a' római ügyészek a' római iteszék előtt fennállva beszél- 

 tek, kitetszik Pliníus' *) Iső künj've' 23ik levelének ezen szavaiból: „Én, 



') Tacit. Annál. libr. 3. cap. 70 et 71. Capito insignitior infaiuia fűit, quodhu- 

 mani divinique juris sciens egregium publicum et bonas artes domi dehonestabat. 

 Lásd Tacit. Annál. libr. 11. cap. 1 — 7. — uti et Ann. libr. 13. cap. 42 et 43. 



*) Liv. libr. 34. c. 4. Qiiid legem Cinciam excitavit de donis et muneribus nisi 

 quia vectigalis jani et stipendaria plebes esse senatui coeperat. Lásd Liv. 33. könyve' 

 46. fejezetében is a' birói fulságokat, és Lactant. de mórt persecut. cap. 16, 17, 22. 

 in fine. 



') Tacit. Ann. libr. 11. cap. 7. Svet. in Nerone cap. 17. 



*) Plin. Libr. 5. epist. 21. Plaut. Menaechmi act. 5. scen. 2. vers. 48. 



M. T. T. ÉVK. III. 3. 12 



