92 II. TÖRVÉNYTb'DOMÁNYI-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



Midőn tehát Cohimella mezei gazdasági Iső könyve' előbeszédé- 

 hek 6ik irszakában azt mondja: „Sine ludicris artibus , atque etiamsine 

 Causidicis olim satis felices fiicre futuraeqiie sünt urbes"; azaz: „Színjá- 

 ték, és ügyészek nélkül is elég boldogok valának 's lesznek a' városok" 

 rdla el lehet mondani, hogy jobban értett az ekéhez, mint az ügyészi 

 becs' raegitéléséhez. 



Igen nevezetes hely Ammiamis Marcellimisban a' hol történetei' 

 30ik könj^vének elsőbb fejezeteiben a' Roma' virágzásakori ügyészeket, 

 a' maga idejebeliekkel összehasonlítja, azokat égig magasztalván, eze- 

 ket pedig setét tudatlansággal vádolván. Csudálkozás ragadja meg a' 

 multakról elmélkedőt, melly viszontagságoknak vannak kitéve orszá- 

 gok, tudományok, emberek, mennyire felemelkednek, mennyire buk- 

 nak alá. Ammiamis Marcellinus a' negyedik szazad' végén a' birodalom' 

 hanyatló éveiben , a' hibás kormányok alatt , a' hajdan híres ügyészi 

 karnak dicsőségéről szóltában a' maga idejekoríakat a' legpiszkosabb 

 ecsetnek tévé tárgyául , 's igazolja fennebb tett állításainkat. 



Az njabb idők' 's nemzetek' csinosodási álláspontja Ammiamis 

 Marcellinusnak az ügyészek iránti tulságaitmegczáfo Íja, és Columellánál 

 is jobb tanuja az ügyészi becsnek. Asiának félig pallérozott országaiban 

 csak megvetőleg beszélnek ugyan az ügjészekről , de másképen tapasz- 

 talhatjuk a' dolgot Európának kicsinosodott országaiban. Angolország- 

 ban fő nemzetségben ifjak ügyészkedésre adják magokat , 's ottan ez 

 lévén a' hivatalra készülésnek mintegy magtára, annyira elérik czéljokat, 

 hogy az alsó-házból a' lordok' házába vitetnek , sőt a' gjapjas zsákra 

 ülhetésre is szert tehetnek. Szinte ílly állapotjok van Francziaországban 

 is az ügj^észeknek , ottan legelőbb kifejlett az irántuki méltó figyelem, 

 's legelőbb megismertetett az, hogyreájok minden jól intézett kormány 



eontra vini potentium aut gratiain nihil praesidii esse, nihil opis ; frustra nos in le- 

 gum controversiis, et ediscendis, tot casuum varietatibus, tani pensiculate editis 

 fantum laboris et vigiliaruni suscipere , tantoque nos studio fatigari dicebam; — cum 

 ad ignavissinii, impiinissimique cujusqiie temeritateni , qui juri dicendo praesideret, 

 quem leges viruin bonnm esse volunt, non aequo jure, sed ad gratiaiu et libidinem 

 judicia ferri , decretaque leguni tanto consilio edita Convelii et labefattari viderem". 

 Lásd in Dialóg, de oratoribus seu caussis corruptae eloquentiae Cap. 19. A' fejezet* 

 végén : „ Judices qui vi aut potestate , non jure et legibus cognuscunt." stb. 



