V. 

 AZ ESKÜTÁRSAKRÓL. 



OLVASTA, 



a' H. T. T.' vd. KÖZ ÜLÉSÉBEN, SEPT. 11. 1836. 



SZLEMENICS PÁL, R. T. 



Divatban volt eleinknél, a' mint Kittonich Directio niethodica 

 processus judtciarii czímü munkája' VI. fejezetének 9, 13 és 16ik kér- 

 déseiben mondja, hogy middn a' kereset vagy vád eléggé be nem bizo- 

 nyitathatván a' peres ügy esküre bocsájtatnék, az esküre itélt fel- vagy 

 alperes azt többnyire nem egyedül maga , hanem nagyobb hihetőség vé- 

 gett bizonyos szúmu, hol ötven, hol huszonöt, hol tizenkét, hol hat, 

 hol három, magához hasonló polgári sorsú, és feddhetetlen hirii eskütár- 

 sakkal , coniuratores , szorítatnék letenni. — Ugyan ezt bizonyítják Ver- 

 bőczynk"Hármas törvénykön3Tre' II. részének 32 , 34, 35, 36, és 38ik 

 czímjei. 



Az illyen eskütársak és valósági tanúk, testes, között, a' mint 

 ismét Kittonich fenn említett munkája' VI. fejezetének 24ik kérdésében 

 előadja, az volt a' különbség: hogy a' valósági tanú azon tettet vagy ese- 

 tet, mellyről tanúságot adott, és esküjét letevé, látásból vagy hallomás- 

 ból tudta , — az eskütársnak ellenben a' dologról semmi tudománya sem 

 volt, hanem feltévén azt, hogy pártoltja igazán esküdött, a' dolgot őis 

 esküjével, melly hihetőség' esküdének , jtiramentum credulitatís , nevez- 

 tetek , erősíté. — És ezen eskütársakat jelentik régi törvényeinkben az 

 illy kifejezések: jurahit quinquagesimo , vicesimo qui/ito, ditodecimo, 

 aut tertio se, esküdni fog ötvened, huszonötöd, tizenketted, hatod, 



