110 II. TÖRVÉNYTUDOMÁNYI-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



1) IV. Bélának 1235diki aranypecsétű levele, melly által Tupul- 

 chan helységet Taarmik, Ylonch, és Ruchych falukkal Turda magon- 

 szakadása' fejében fő lovásznokának Diénesnek ajándékozá. — E' levél- 

 ben t. i. előadatik, hogy az esztergomi Sz. István' ispotályosai' meste- 

 rének, kinek a magonszakadó Turda Tupulchan helységet elajándékozá, 

 ellenmondása azért vettetett legyen vissza; mivel Turdának elei Tupul- 

 chant nidik Bélától adományul nyerték, következőleg Turda, ugjanint 

 magonszakadó , országunk* bevett szokása szerint arról királyi megegye- 

 zés nélkül nem rendelkezhetett. — Fejér oklevélgyűjt. IV. kötet. I. dar. 

 21. lap. 



2) Isó Károly királynak azon ellenmondási per' bevégzése felett 

 költ 1332dik tanulevele, mellyet Pál gróf ország' birája, és annak test- 

 vére Lórincz , zarándi gróf, Praytenbruni István' magonszakadása által 

 adományul nyert Praytenbrun helységük miatt Zegyi Imre , és a' magon- 

 szakadó' atyjának özvegye , Margit asszony , ellen indítottak. — Tudni- 

 illik e' perben azon örökvallást, mellyet a' magonszakadó Margit asszony' 

 részére házassági jutalma' és menyegzői vagyona' fejében Praytenbrun 

 helység felett a' győri káptalan előtt tett, azon okból erőtlení tette meg 

 a' törvényszék, mert királyi megegyezés nélkül örökjószágait, /jossessio- 

 7ies haereditarias , senki másnak foganatosán nem adhatja. — Fejér VIII. 

 kötet. III. dar. 612. lap. 



3. §. 

 Kelemen királyi tanácsos' vélekedése. 



Jóllehet Kelemen ur, mint fenn előadám, munkája' Iső részének 

 27dik lapján szinte azt állítaná, hogy a' királyi megegyezés' szüksége 

 Iső Lajos alatt vette eredetét, midőn mindazáltal ugyanazon mimkája' 

 Ildik könyvében a* királyi megegyezés' természetét fejtegetvén e' tárgyba 

 bővebben bebocsátkoznék, a' 644dik lapon előbbi véleményén néminemű 

 módosítást 's változást teszen. E' helyen t. i. így tanít : „A' szabadon 

 rendelkező tehetségnek állapotja, úgymond, főképen az ingatlan nemes 

 jószágokra nézve királyaink' egész első időszakában, sőt a* másodiknak 

 kezdetén is elég bizonytalan és habozó volt. Szent István, II. könyvének 

 5ik czikkelye által, azt mindenkinek megengedte. Kálmáné' szabadságnak 



