128 II. TÖRVÉNYTUDOMÁNYI-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



a' mit azután Verbőczy' Hármas törvénykönyve' Iső részének 10,63, 64, 

 és 65ik czímjeibe világosan beiktatott. 



Végre 1715iki törvénj-ünknek 26ik ágazata e' tárgyra nézve azon 

 módosítást tette : hogy a' magonszakadottnak királyi adomány mellett 

 birt minden birtokai szent koronánkra szálljanak , 's ő azokról csak ki- 

 rályi megegyezés mellett rendelkezhessék ; ellenben a' más utón módon 

 szerzettekről a' magonszakadó is szabadon, 's királyi megegyezés nél- 

 kül, tehessen foganatos rendelést; ennek nem létében mindazáltal, 

 mennyire a' házastársi kölcsönös örökösödésnek helye nem volna, az 

 illyen javakban is fenn maradjon a' koronának örökösödése. 



7. §. 



A Tiirályi megegyezésneh viszontagságai , szüksége megsziilemlésénelt 



időpontjára nézve. 



A' királyi megegyezésnek azon időpontra nézve is voltak viszon- 

 tagságai, mellyre annak a' jószágról tett rendelkezéshez járulása szük- 

 séges volt. Tudnillik: 



Sz. István' korában a' királyi megegyezés a' jószágszerző személy' 

 egyenes maradékai' kiholtának esetére volt szükséges. — Kitetszik ez 

 Sz. István' II. könyének35ik fejezetéből, mellyben azt rendeli: hogykiki, 

 míglen él, mind tulajdonaiban, mind az ő királyi ajándékaiban úrijussal 

 birjon, kivévén azt, a' mi püspökséghez vagy vármegyéhez tartozik, 

 és holta után fiai hasonló úrijussal öröküljenek. „Ut unusquisque domi- 

 netur j)ropriorum, simiJeter et donor um regis, ditm vivit , excepto co, 

 quod ad Episcopatum j)ertinet et ad Comitatum , ac post eius vitumjilii 

 simili dominio succedant." — Kitetszik továbbá Kálmán király' Iső 

 könyvének 20ik fejezetéből, mellyben e' királyunk azt rendelé: hogy 

 Sz. Istvántól adományul nyert minden birtok az emberi örökülésnek 

 minden örököseire szálljon. „Possessio quaelihet a S. Stephano donata 

 humatiae successionis quoslibet contingat haeredes." 



Kálmán király, most említett törvényének további rendelése által: 

 „Possessio verő ab aliis regihus data descendat adfilium, qiti si defue- 

 rit , succedat germanus , cuius filii etiarn post tnortem illius non exhae- 

 redentur, germanus autem praedictus si non invenietnr. Regi haereditas 



