132 II. TÖRVÉNYTCDOMÁNYI OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



helyök' megcserélésére ; mit tettünk egyebet , mint egy morzsának mor- 

 zsáját egy hajszálnyival odább mozdítottuk abban a' temérdek minden- 

 ségben, mellyben, ha szabad volna mondani, ezek a' játékunk' bábjai 

 még számon sincsenek, 's óriási munkáink tigy eltűnnek a' mindenható' 

 zsámolya elől kiindult mozdulatok' temérdekében , mint három singnyi 

 hosszúságunk a' csillagok' távolsága mellett; 's tegyük fel: hogy már 

 mindazt a' természet készen megadta volna, mit évszakokat czimerező 

 óriás lelkek' *s embernyomok' egymásba kapó munkája eszközöl, 's pél- 

 dául az atlanti tengert a' feketével, már teremtés óta egybefüggő folyók 

 kapcsolnák össze; tegyük fel : hogy az istenség, mikor atyáinkat a' para- 

 dicsomból kiűzte , macadámi vagy vas utakkal hálózta volna be az egész 

 földgömböt, ők' és utóik' számára stb.; azt gondoljuk-e, hogy jobban 

 lenne sorsa az embernek ezek' használásában , ha maga tovább haladni 

 erejét nem érzené, nem tudná, nem akarná? — Én részemről bátran 

 tagadom; mert alaptulajdona istenséggel rokon lelkünknek, hogy csak 

 iin munkássága' teremtményeiben érezzen kielégülést; 's csak abból me- 

 rítsen igaz éldeletet, mit a' jóltévőleg mostoha természet' korlátold 

 ellenzése 's emberi érzetlenség-tornyozta akadékok' daczára kivívott, 

 meghódított; 's valljon ebben a' tudományok' tudományában kik tanító 

 mesterei a' zsibbadságba sülyedt 's setétségbe burkolt sokaságnak ? — 

 Tudósok, irók, nevelők, papok, röviden a' szóval hatók-e? — 0! ezek- 

 től is kétség kivül sok szépet, jót, üdvösségest lehet, vagy lehetne ta- 

 nulni. 'S hogy p. o. csak hazánknál, 's abban korunk' szóba hozott 

 kivánatinál állapodjam meg, milly rég vala már fejtegetve egy magyar 

 tudós társaság' szükséges, lehetséges, üdvös volta; mi sok derék könyv 

 Írva, sok jó szó elhintve népnevelésről, nemzeti nyelvről, korlátlan szor- 

 galom', szabad kereskedés' varázs munkálatiról stb.; de ha a' sok jó 's 

 szép szónak sükerét kérdezzük, nem leszünk-e kénytelenek megvallani, 

 hogy mindezek többnyire ollyan formák valának, mint magyar prediká- 

 czió tót faluban, azaz: a' nagy közönség' fogalmát meghaladó tárgyban 

 ismerete' 's fejledtsége' körén kivül eső nyelven , jó szándékkal 's ke- 

 vés haszonnal hangzó, csak szavak a' pusztában. De ím feliépének a' 

 tettel beszélők, nem szükséges többé, hanem áll a' magyar tudós társa- 

 ság; nem jámbor óhajtásainkban, hanem valóságban magyar hangon szól 

 a' magyar törvény; a' Duna' szabad habjai földrészek' termékeit kiese- 



