vir. a' szrezett törvények* eredeti KÚTFEJIÍBCÍL. 141 



gyök győzűdve, hogy minden a' köz életben el()forfInIü esetek* szabá- 

 lyos elhatározását magában foglaló codex, emberi körülmények között 

 lehetetlen valami ; és így a' dolog' természete, 's mellőzhetetlen szük- 

 ség vezet arra , hogy törvényt más kútfőből is merítsünk. 



Mi a' második kútfőt vizsgáljuk meg. 



A' most „Code civil" nevet viselő tör\'énykönyv* mélyen hatő ité- 

 letií alkotója, egy külön czikkelyben nyilván kötelességévé tette a' 

 bírónak: hogy az elébe terjesztett esetről még akkor is ítéljen, mikor 

 azt a' törvényvkönyvben elhatározva nem találná is ; 's valóban a' mi 

 itt nyilván kötelességül van kiszabva , a* dolog' természetéből , a' tör- 

 vény' 's ítélet' czéljából önkint is következik. Mert elhallgatva azt, 

 hogy nem ítélni tulajdonképen lehetetlen , 's az ítéletét megtagadó bi- 

 ró épen az által ítéli oda a' követelés' tárgyát annak, ki azt jól roszul 

 birtokában tartja ; kérdem : A'alljon ott, hol egy tárgy iránt ketten vélik 

 jogukat, önmagokra, azaz csínult vagy dxirva erőszak' eldöntésére bíz- 

 ni a' nyerés' és vesztés' koczkáját, nem annyit teszen^-e, mint: kimon- 

 dani, hogy nincs polgári társasága; hogy nincs — legalább némelly rész- 

 6en nincs — polgári hatalom, 's erdei vadak' életének scenáit játszad- 

 juk a' polgári törvénj'ek* birodalma alatt is. Más felől mint némellyek 

 (véleményem szerint) igen felületesen javalották függőben hagyni azílly 

 esetet, 's eldöntés végett a* törvényhozó elejébe terjeszteni, csak any- 

 nyít tenne mint a' rendes bíró helyett ezen egy kérdésre a' törvény- 

 hozót tenni bírónak: mi a' dolgon nem változtat; mert ismét csak az 

 a' kérdés marad fenn , mi elvből fogja ez itt ítéletét hozni ; vagy ha a' 

 lesz a' szabály, hogy elébb törvény alkottassék a' fennforgó tárgjnról, 's 

 abból ítéltessék el a' már létező eset, ez a' leglogícátlanabb , egyszers- 

 mind legrettenetesebb anomáliára — a'visszaható erejű törvénjTe — ve- 

 zetne, azzal a' veszélyes hozzátétellel, hogy a' már előfordult eset' ér- 

 deke tán észre sem véve hatván a' törvényhozóra, az alkotandó törvény' 

 szellemére 's irányára befolyna; és így, minden törvényi helyesség* 

 képzetével homlokegyenest ellenkezőleg , nem az egyes eset volna szab- 

 va a' törvényhez, hanem a' századokra alkotott törvény kölcsönözne 

 szint 's szagot az egyes esettől. Egy szóval baj ugyan, de nincs más 

 mód: minden elébe vitt esetre kell ítélni a' bírónak, ugy a' mint tud, 

 *s fog is ítélni (meg látjuk alább, mílly kútfőből ); 's ha ugyanazon 



