152 II. TÖRVÉNVTUDOMÁNYI OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK, 



vezzem az emberi természetnek azt a' phisicai törvények' hajthatat- 

 lanságával kifogást nem ismerő adatját, mi szerint mindenki — abban 

 a mértékben, mellyben kőtől, plántától, alvótól, vagy kábától e- 

 lébb haladt eszmélet' állapotjával bir — ön javát olly ösztönileg és txi- 

 dat szerint is munkálni törekszik, hogy ezen törekvésére a' kell vagy 

 szabad szó — tnlajdonképi értelemben — nem is illik, hanem csak 

 annyit lehetne mondani, hogy ez úgy van, és semmi esetben másként 

 nincs. És ime ebben tulajdonképen minden befoglaltatik ; mert: 



2. ha ön javunkat, magunk magunkkal ellenkezésbe nem jövő ér- 

 telemben veszszük; ha nem pillanatot, nem egyes érzelmet — melly é- 

 vek' örömeinek születésök előtti gyilkosa lehet — hanem , hogy többet 

 ne mondjak, a' jóllét' képzetét egész életünkre. — a' lehető 's tőlünk 

 nem függő esetek' leghihetőbb koczkavetései szerint — 's mindenre, 

 mi része magunknak (pedig gyermekeink 's nemzetünk' tagjai, 's 

 minden embertársunk, kisebb nagyobb mértékben, ösztönileg is azok), 

 számítjuk ki: elmélet és tapasztalás meg győz arról, hogy illy igazi 

 értelemben vett jóllétünk , a' másokéval elannyira szoros kapcsolatban 

 áll, mi szerint mindenki saját javát, legbizonyosabban, a' másokénak 

 előmozdításával érheti el: 's csak ezt munkálva tészen legtöbbet 

 magáért is. 



Ha van, mi a' világ 's nemünk' sorsát elrendelő örök bölcseség 

 iránt mély tiszteletre ragadja a' gondolni 's érezni tudó lelket, bizo- 

 nyosan ez az emberi viszonyok' oeconomiájába szőtt csuda kapcsolat 

 ollyan; 's ki egykor a' setétben bolygó emberiség előtt ezt tiszta világ- 

 ba helyeztetendi 's megmutatandja, hogy, ki a' más', ki a' közön- 

 ség' jóllétét gátolja, az hasonló a' tündér mese' azon bajnokához, melly a' 

 bűvös erdőben ellenségét vélvén sebzeni, minden csapásával ön magát 

 vérezé : az lesz méltó , nem minden academiák' egyesített jutalmának 

 elnyerésére, nem az emberiség' istenítő hálájára; de arra, hogy a' min- 

 denható' jobbján foglaljon helj-et, annak lábánál , ki a' vallás' szelídebb 

 hangjain ugyanerre szólított fel: hogy mások' boldogításában találjuk 

 fel a' magunkét. 



Igenis , eljő egykor az idő, mikor a' törvény tudománynyal 

 egygyé vált morálnak alapelve két mintába lesz kifejezhető. Némely- 

 lyek azt fogják mondani: „Tedd azt, és csak azt, mi ön javadat esz- 



