A BUDAI KESRRŰVIZ FÖLDT VISZONYAI 55 



mellett szólnak, hogy a keserűvizek nem nagy mélységben fészkel- 

 nek. A földtani szerkezet szerint 15 — 20 láb a maximum melyre 

 lehatnak. 



A budai kevés édesviz ellenben többnyire nagyobb mélység- 

 ből fakad, erre mutat a már emiitett tabáni kút. melyet Dorner tag- 

 társunk egy éven át folytonosan mért (b. Josinczy-féle házban), en- 

 nél a két véglet között csak 2^3 van, mig a keserű fonásoknál 6^ ; 

 igy kapott, miként mondva volt, Unger tagtársunk is édes vizet 

 közvetlen a keserüviz tartó réteg alól furatás következtében. 



Ha tekintetbe vesszük, hogy Unger úr ezen furatásnál egy- 

 szersmind azt is észlelte, hogy a nagyobb mélységből előtoduló édes- 

 viz mindig csekélyebb hőfokot mutat mint a keserű vizek, ha tekin- 

 tetbe vesszük, hogy az édesforrások közép hőfoka -f-9°C, a keserű- 

 forrásoké ellenben csaknem két egész hőfokkal nagyobb, e látszóla- 

 gos ellentét igen megnyugtató magyarázatát azon vegytani változá- 

 sokban vagyunk utalva keresni, melyeknek e réteg a színhelye, s 

 miként alább látandjuk a trachythömpölyök a fő anyaga. 



A keserfivii képződése. 



Az elemzések szerint, melyeket szép számmal birunk, s melye- 

 ket csupa tagtársak dolgoztak ki, következő rendben uralkodnak az 

 alkrészek 1000 részben: 



kénsav SO^ IIS — 123 nátron NaO ÖG — 61 



chlor Cl 1-4 magnesia MgO 26-2 7 



szénsav CO^ 0-4 -0-8 mész CaO 0-6-0 7 



kovasav SiO^ O'Ol -008 káli KO 0009 -04 

 Ezekhez jő még igen kevés timföld, vasoxyd és phosphorsav. 

 Ez alkrészek csekély mennyiségben minden rétegben megvannak 

 ugyan, mellyel a keserüvizek érintkezésbe jőnek. itt tehát csak arról 

 lesz szó, hogy egyik vagy másikat oly bőségben mint van , melyik 

 képlet szolgáltatja ? Ennek fejtegetésébe bocsátkozandók menjünk 

 az érdeklett geológiai képleteken végig, kezdve a legalsótól. 



A dolomit s a rajta fekvő tömött agyag azon legalsó képlet, 

 melyen a keserű források képződése kezdődik. E dolomit a sós for- 

 rások rónáját éjszakról övedzi, van annak ott szilárd és porló válfa- 

 ja, mely utóbbi a vegyváltozásra különösen kedvező állapotban van. 



