lié KRUSPER 



ezen mennyiség most A C-hez adatik, és belőle az íc-nak tökéletes 

 értéke kiszámittatik. 



§. 13. Az én módom ebben áll; a prisma , melynek törési 

 viszonyát megakarjuk határozni, a vízszintesen felállított theodolit 

 középpontjában függélyes állásban megerősíttetik, ezután egy szintén 

 függélyes, és a prisma közepével egyenlő magasságban álló keskeny 

 hasadékon át S, (8. ábra) napsugárok vezettetnek a prismára, és az 

 alhidád ugy fordittatik, hogy a prisma az A B C főfekvésbe jöjjön, 

 melyben az alhidád mutatója a-t mutasson. Azután fordittatik az 

 alhidád, míg a prisma a második főfekvésbe A' B' C' jön, és a mu- 

 tató álljon /3-án. ekkor ezen két szám közti különbség adja a forgási 

 szögletet, vagy is 



C C =_ y? — c; 



ugy de C C' = m 4- n, n = 2 p, p = 90 — a, 



tehát helyettesítés, és egyszerű öszvehuzás által lesz 



180 + m - (/9— «) 

 a = -^—2 ■ (1-2) 



és ez egy egyszerű viszony a megmért, és az esési szöglet között, 

 melynél még csak azt kell megvizsgálni, milyen pontossággal lehet 

 a szögletet megmérni, áltáljában micsoda körülmények között lehet 

 tökéletesebb eredményt eszközölni. 



14. §. Az elébbi §-ban leirtt mód azon feltételen alapszik, hogy 



1, a beeső sugár fekvése a prisma mindkét állásában változatlan 

 marad ; 



2, hogy az ember képes megítélni, minő forgásszögletnél jő a 

 prisma a főfekvésbe. 



Az első kelléknek könnyű eleget tenni, ha a beeső sugár ele- 

 jébe közel a theodolit köre mellett egy árnyékló (Schirm) helyeztetik, 

 mely a napsugárokat csak egy keskeny hasadékon ereszti át, ugy 

 hogy a sugárcsoraag a prisma közepére esik. Ha ezen sugárcsomag 

 a prisma élén kívül nem terjed el, a mit igen könnyen ellehet érni, 

 ha a prisma oldalai nem rendkivül kicsinyek, akkor nyugodtan lehe- 

 tünk Általános zsinórmértékül szolgálhat, hogy körülbelől a prisma 

 középpontját kell a theodolit középpontjába helyezni. 



A második pontot illetőleg a természettanból ösmeretes, hogy 



