174 BATIZFALVI 



a sérvkapuban activ folyamatot , torlódást, összenövést képes elő- 

 idézni. 



Jegyzet. A tapasztalat tanúsága szerint , a törzs folegj^enités eleinte 

 nem igen könnyű gyakorlat. Névszeriut oly esetekben nem, hol kivitelénél kü- 

 lönös finomságot kell megvigyázni, s arra szükség ffileg ügyelni, hogy az átme- 

 netek szabályszerüleg történjenek. Mert csakugyan nem közönyös dolog, hogy 

 miként hajtja végre e gyakorlatot a sérvben szenvedő, vagy mi utón módon 

 küzdjön meg vele a petyhüdt és lankadt hasizmokkal biró egyén ? Ily esetek- 

 ben, c gyakorlatnál legczélszerübb a fokozatos lassú átmenetet megtartani. 

 Azért is, midőn érintett bonyodalmak vannak jelen, kiki helyesen cselekszik, 

 ha törzsét hátamögé illesztett párnákkal a szó értelmében vett hanyatt fekvés- 

 ből felülő helyzetbe emeli s e felett — gyakorlat alatt — talpát falhoz támasztja. 

 Így azután, amint a petj'hüdt hasizmok zsongereje újra vissza tér, hasonló 

 arányban a támpárnák számát is kevesbíthetjük s a további gyakorlathoz foko- 

 zatos átmenetet tarthatunk. 



25) Czoiiibkörzéíi — 4, 6, 8-szor. A tökéletesen kinyújtott 

 alvégtagot álló helyzetben magosra emeljük, s azt mellölrűl hátfelé 

 lehető tágas körben forgatjuk. Erre a körző czomb társához vona - 

 tik vissza. Most a másikra kerül a sor. Azt is hasonló magosra 

 emeljük a földtől, s mint fenébb, váltakozó szabatossággal haladunk 

 odább. A czombkörzés alatt törzsünket — mennyire lehet — nyugodt, 

 mozdulatlan helyzetben iparkodunk megtartani. Ezen mozgás kö- 

 rébe vonatnak a czombemelö izmokon kivül , a törzs alsó izmai. 

 Különösen pedig a háton helyezett s az oldal tájakra simuló alanti 

 izmok működtetnek erélyesen. Minek folytán e gyakorlat ott leend 

 kellő helyen alkalmazva, hol a czomb — vagy csipizület nem eléggé 

 szabad és mozgékony. 



E baj pedig gyakori kimenete csúzos, köszvényes bántalmak- 

 nak. A czomb-körzés azonban csupán akkor gyakorolható, midőn 

 már a nevezett csipizületből a fájdalomnak — lobnak — minden 

 nyoma eltűnt. Továbbá használjuk a nevezett izomcsoport bénu- 

 lásánál , 8 végre ott, hol a fej és mell kóros állapota, levonó szere- 

 ket vesz igénybe. 



20) Oldali czoiubeiiielés ~ 6, 10, 16-szor, váltogatva mind- 

 két lábbal. A merőben kinyújtott alvégtag egyenes irányban emel- 

 tetik jobbra. Hogy pedig a gyakorlat annál tökélyesebben hajtas- 

 eék végre, a mozgás fö mozzanata az alsó végtag emelésével hozatik 

 öszhangzatba, úgy azonban, hogy minden túlságos erőmegfeszitéa 

 mellőztessék. Ha az egyik végtag megtette a magáét, a másik váltja 



