188 BATIZFALVI 



szerű -f- 10 vagy 12" R. mérsékü, 0—8 perczig tartó ülfürdö lefek- 

 vés előtt, vagy pedig egyszerű, soká bentartó (tehát nem bőséges) 

 vízcsőre, szinte oly mérsékü és lefekvés előtt. E bajban kivétele- 

 sen, a hanyattfekvés helyett, az oldali váljék szokottá. 



7. Szabály izom bénulás ellen. Minthogy az izom- 

 bénulások az emberi test izmainak sokfélesége szerint legkülönbö- 

 zőbb és változatosabb alak — s minőségben jelcnkeznek, s lehetnek 

 gyógyszerelés tárgyai: jelen fejtegetés czélja, minden külön viszony- 

 latokba hatni, nem lehet. Hogy ilyes betegségek minden eseteiben 

 a házi gyógytestgyakorlatot kellően egyénesitni, azaz : a különféle 

 egyénekhez alkalmazni, vagy azok szerint módosítani birjuk, álta- 

 lános rendszabás is elégséges leszen. Ilyenül közlendünk két sza- 

 bályt, egyiket a karizmok, másikat a lábizmoknak egyarányos bé- 

 nultsága ellen. Ha csupán egyes izmok, vagy izomcsoportok bénul- 

 tak, akkor e testgyakorlati szabály akkép alkalmazandó, hogy épen 

 a kóros izmokat mőködésre inditó mozgások, a kiegészítő mozgások 

 rovására, ugyanezekhez hármas, négyes arányban álljanak. Hason- 

 lókép a féloldali bénulásoknál is többször, nagyobb arányban, tör- 

 ténjenek a kóros oldalon czélszerű, még lehetséges mozgások, mint 

 a hasonnemüek az egészséges oldalon. Gyógytestgyakorlati moz- 

 gásokat bénulások ellen alkalmazván, főkellck, s pedig inkább mint 

 bárhol , hogy szakadatlan figyelemmel és legelszántabb akarattal 

 véghez vitessenek. Ettől függ a rejtező izom — idegerő hathatósb 

 vagy csekélyebb fölél^dése. A bénulás oly magas fokaiban, hol 

 az akarat elveszte befolyását, hol tehát teljes mozdulatlanság — 

 hüdés — állott be, szenvedőleges, azaz más személy segélyével esz- 

 közölt mozgásokkal tehetni kísérletet a végett, hogy a tevőlegesekre 

 való lassankénti átmenet lehetősége eszközöltessék. Az izomhüdé- 

 seket tárgyazó gyógyczélt, lényegesen előmozdítják bizonyos kézmű- 

 veletek — manipulatiók. — Ezek a szerint, amint a kóros izmokhoz 

 egy vagy más módon könnyebben férhetni, következők: erős gyúrás, 

 veregetés (tenyér élével), nyomó simítás (függőleges ujakkal), 

 gyönge simítás (tenyérrel). Ez utolsók, a vér irányával egyezőleg 

 mindig a sziv felé történjenek. Igen czélszerű az illető izmok moz- 

 gásait az említett kézmüveletekkcl megelőzni ; mert ezek élesztő 

 behatása amazok , az izonimozgások, tevölegességét kitűnően elő- 



