200 SZTOCZEK 



2 ;r S. m R2 Sin a 



honnét 



(R2 4- D2) % . m T Cos{a—(u) 



2;r ■ R2 ■ Cos{a-(v) ^^ 



Ha a körfolyam sikja a delejes déllövel egyenközű azaz, 

 (fj ■= 0^ akkor : 



T (R2 4- D2)V2 



^- 2.R-- '^^^" *\ 



És ha az előbbi föltételhez még az is járul, hogy a tő éa a kör- 

 folyam középpontja összeesik, azaz D = 0, akkor: 



S=. -^.Rtga 5) 



A két utóbbi esetben tehát — ha a tájola-tő hossza, R- vagy 

 i9-hez képest elég rövid, — a folyam belterje a tő elhajlása érintő- 

 jével aránylagos. 



6. §. Az 5-dik képletnek megfelel a régiebb érintős tájola 

 szerkezete. Ennek lényeges kellékei tehát a következők : 



l-szőr. A delejtő forgás-pontja a folyamot vezető fém abrincs 

 középpontjában legyen. 



2-szor. A körfolyam sikja a delejes déllőben feküdjék, midőn 

 tehát az eszköz akkép van fölállitva, hogy folyam nélkül a delejtő a 

 kör-beosztás zérusára mutat, akkor az emiitett fém abrincs köriméje 

 közepén vezethető függélyes sik, a delejtő hossztengelyén mennjen 

 keresztül. 



3-szor. A tő hossza a körfolyam sugarához oly viszonyban 

 legyen, hogy amannak minden fekvésében a sarkok távola az abrincs- 

 tól, (s ezért a különben nem változékony folyam hatása is amazokra) 

 csaknem állandó maradjon. 



Weber Vilmos e tekintetben azon eredményre jött, hogy a 

 szigorú pontosságnak nagy elhajlásoknál is elég tétetik, ha a tő 

 hossza a körfolyam átmérőjének negyedét vagy ötödét raegnem ha- 

 ladja. Innét van, hogy az ilynemű érintős tájolák átmérője közönsé- 

 gesen 8 és 10, a tő hossza pedig 1,5 hüvelyknyi szokott lenni. 



Ujabb időben azonban (1852) Despretz vizsgálataiból kitűnt, 

 hogy az ily méretű tájolák adatai a kellőnél rendesen kisebbek s pe- 

 dig még akkor is, ha a tő hossza és a körfolyam átmérője közti vi- 



