230 SZTOCZEK 



don intézett kísérletek is hasonló eredményre vezetnek. Kétséget 

 nem szenved tehát hogy a jelen §-ban leirt mód teljesen kielégitő, 

 de igen érzékeny p. o. G a u g a i n-féle tájolát kivan, mert kevésbbé 

 érzékeny eszköz az emiitett nagy ellenállásnál alig adna egy fok- 

 n y i eltérést, ekkor pedig a keletkezhető hiba sokkal nagyobb mint 

 fönebb találtatott. En azonban egy számitási hiba által tévútra ve- 

 zettetvén, eleinte e mód iránt nem viseltettem bizodalommal, innét 

 van hogy szerinte csak a felhozott két vizsgálatot tettem. 



20. §. 2-dik mód. Igtassuk a vizsgálandó elem folyamába az 

 érintős tájolát és a Rheostatot, ekkor ha az összes kezdeti ellenállást 

 ismét B-nek nevezzük : 



c.tnga = -^ m) 



Növesztvén az ellenállást 6-vel, lesz 



ir- .Li "I tnga B4-b 1 I b , 



Következőleg: — ^ — =..i ' = 1 +-=r- és 



^ tnga- B ' B 



E = z = 24) 



Es m)-ből 



tnga 

 tnga' 



e •= c.tnga. B vagyí 



e = c.tnga ■—_-j J 



Mely képletekben a mint látható n 



25) 



tnga 



tnga' 



Minthogy 25)-ben a c állandó — (melynek értéke a tájola 

 minőségétől és azon egységtől függ, melyben e kifejeztetni kivánta- 

 tik) — határozatlanul hagyatott, azért ezen képlet különböző elemek 

 villaminditó erejének csak összehasonlítására, nem pedig általános 

 meghatározására szolgai. 



A mi pedig magát a kísérlet kivitelét illeti, azt az úgynevezett 

 practicusok akkép szokták intézni, hogy váltogatott ellenállá- 

 sokkal a tájolát különböző szögekre állítván be, a nyert adatokból 





