236 SZTOCZEK 



Képzeljük a Gr a u g aiu-féle tájolát (mely itt csak galván-mu- 

 tató gyanánt tekintetik) a Rheostatot, és a vizsgálandó elemet egy- 

 mástól kellő távolságba helyezve, és vezető huzalokkal össze kötve. 

 Ezután oly módon mint értekezésem első részében már mondatott, 

 közvetlen a tájola előtt ágoztassuk a folyamot két egyenlő részre, 

 ugy hogy egyik fele a tájola tekercsében, másik fele pedig az elágoz- 

 ható huzalban keringjen. Ha mármost B az elem, az összekötő hu- 

 zalok és a Rheostattal a folyamba igtatott ellenállás összegét, z pe- 

 dig a tájola tekercsének ellenállását jelenti ; akkor az elágoztatott 

 folyam azon részének belterjét, mely a tájola tekercsében kering, a 

 következő képlet fejezi ki : 



t) 



2B=T 



Q 



Mert a folyam elágoztatása előtt annak b eltérje: „ demi- 



dőn az elágoztató huzalt — melynek ellenállása a tájoláéval egyenlő 



a folyamba igtatjuk, akkor az annyit tesz, mintha a tájola tekercse 



huzalának kereszt szelvényét kétszer nagyobbá s igy ugyan annak 

 ellenállását kétszer kisebbé tettük volna ; ez okból teendő most B--\-t 

 helyett B -| — j-r, ugy hogy a még osztatlan vezetőben jelenleg a fo- 

 lyam belterje .^5 — j ; ámde a tájola tekercsében ennek csak fele 



BX-^ 



kering, következőleg ugyan ott a folyam belterje 



"~2(B-}-_L.r) 2B-hr 



Megjegyezvén ekkor a tájola-tö elhajlási szögét, tegyük félre 

 az elágoztató huzalt, és a Rheostattal uj ellenállást (b) igtassunk 

 a folyamba mindaddig, mig a tő ismét tökéletesen előbbi helyébe 

 visszatér, az az a folyam belterje előbbi értékére emelkedik ; áll 

 tehát ekkor : 



B + r + b 

 Következőleg <) és u) szerint: 



u) 



