160 MOLNÁR 



Egy második kísérletben H2 k.c. gáz vesztett i.tk.c] tehát 

 közép számban van 100 rész gázban l,52terjrész oxygen; és 93,35 

 nitrogén. A mérés történt 759 m.m. légnyomásnál ; a zárfolyadék 

 hőfoka 8»C. 



Ha a víz feszerejét tekintetbe veszszük a 40''C. hőfokkal elő- 

 tóduló gáznál , ennek összetétele következő : 

 vízpára 35,47 

 ^ nitrogén 60,23 

 szénsav 3,3 í 

 oxgyen 0,99 



Töo7)ö 



El levén határozva, hogy e mcdencze forrásai harangsűlyesz- 

 tések által elszigeteltessenek, és a többi megraaradott vízmennyi- 

 ség iszap- szoba- és tííkörfürdőkre fordíttassék, alkalmam nyílt e 

 helyen egészen lecsapolt víz mellett vizsgálódni. 



A víztartó kikerekített fenekétr egy lábnyira iszap borítja, 

 melyen az általam therotein-nek nevezett sajátságos nyalka-testből 

 tetemes mennyiség terül el. Ha egy ilyen bőrt elveszünk, alatta a 

 helyet mindig zöldfeketére festve leljük vaskéneg által ; az iszap 

 többi része hamuszínű. 



A források amedenczébe minden oldalról csergedeznek. Több 

 helyen , különösen a forró vízerek közelében, látni lehetett, hogy 

 gáz tódúlt ki víz nélkül , csupán sűrű iszapot hányva ki. Ha egy 

 ily nyílást kész akarva iszappal befödtem , rövid idő múlva a 

 gáztódulás újra kezdődött. 



Miután két harangnak hengerded része a földbe egymás mellé 

 benyomatott s kitisztíttatott, az, mit belőlök kivettek, volt: ka- 

 vics (azaz igen durvaszemü folyamhömpöly) keverve faszénnel, 

 félio- elégett fával és tégladarabokkal. A keleti medenczék egyi- 

 kében szép tuíFconglomerát is találtatott. Ez által a fenék alá 

 3 lábbal jöttek , de szilárd alapot még nem értek. 



A gáztódulás ez új víztartókban számos és erős, általában 

 hü képét mutatják egy edénynek , melyben a víz szünet nélkül 

 forr és kifut. 



A víz- és gázcsővel ellátott fedő a hengerekre illesztetett s 

 légmentesen oda csatoltatott ; a vízcsővet összeköttetésbe hozták 

 egy nyomó szivattyúval, míg a gázvezetö csővet a feszített tó- 

 víznek színtjén felül emelték. 



