180 SZABÓ 



lege hatása alól kivonva még nincs vagy tán alig van. A harma- 

 dik rétegrészben szilárd állapotban kiválva mind gypszet , mind 

 epsomítet lehet együtttalálni. 



A vasoxydul mint a keserűforrásainknál vagy a melegvizeink- 

 nél is általában pyritnek köszönheti eredetét, mely a vasoxydá- 

 tiója mellett a kénsavat s ez viszont a szénsavat is szolgáltatja. 

 Hogy itt e végy mint ilyen találtatik a vízben , az az agyag tö- 

 möttségi fokának tulajdonítandó, melynélfogva az alul fölfelé szi- 

 várgó víz a kút feneke táján még nem közlekedik sem magával 

 a levegővel , sem a lefelé szűrődő oxygentartalmú vízzel. Egészen 

 ellenkezőleg áll a dolog a Grellér^-hegytől délre eső keserűforrá- 

 soknál: itt már maga a keserűvíztarta^mú réteg a kavics oly laza, 

 hogy azon a levegő oxygenje több módon lejuthat, másrészt maga 

 a pyrit vegybomlása is látszólag a hegyek oldalán , tehát egé- 

 szen a levegőnek mint az oxygen kiapadhatlan forrásának uralma 

 alatt megy véghez, s az eredmény az, hogy a vas azonnal eléri az 

 oxydatió legfelső fokát. Nendtvich Hausner vizében a vasat mint 

 szénsavas vasoxydult vette számításba, de mennyisége igen csekély, 

 t. i. 1000 részben 0,C 329 ; nagyobb mennyiségben látjuk Molnár 

 kimutatása nyomán Böck vizében, itt ICf ) részben 0,0307 van, s 

 ezt nagy valószínűséggel utólagos képződésnek tarthatjuk, mi- 

 után e kút körülményei olyanok, hogy ahhoz a külvíz s evvel kor- 

 hadó szerves testek is férhetnek. Schneider keserüvizében még 

 egyszer annyi vascarbonátot mutat Wagner ki, t. i. 1< iO részben 

 0,0600. A mint a kútvíz feletti agyagrétegbe ér e víz , ott már 

 fellebb oxydálódik s mint vasoxydhydrát vál ki, az agyagot barna- 

 veresre festvén. 



A szénsavas mangánoxydul jelenléte ily tetemes mennyiség- 

 ben t. i. 1000 részben 0,0728 , a mennyire feltűnő egyrészt, úgy 

 előttem környékünk földtani viszonyait tekintve nem váratlan s 

 nem meglepő. A mummulitmészünkben a márgánkban vegyúton 

 csaknem rendesen találtam mangánt, találni olykor az agyagban 

 is ; de legszólóbb tanúja annak , hogy kőzeteinkben van mangán, 

 a kisczelli édesvízmész. Ennek az alsó színtjében helyenként csupa 

 csövek s rudacsok halmazából álló tuíFrészletek jőnek elő ; ha 

 egyegy ily szintesen fekvő csövecskét magán a helyszínén vizs- 

 gálunk, azt fogjuk találni, hogy felső része hófejér mészcarbonát, 

 alsó része bársonyfekete mangánoxydhydrát , mely itt valósággal 



