AZ 1858. JAN. 15. TÖRTÉNT FÖLDRENGÉSRŐL. 211 



Hogy a földkéreg különböző szerkezetének és alakulatának bizonyos be- 

 folyása van a földrengés hullámainak elterjedésére és hatályosságára , azt nem 

 akarom tagadni , mert minden mozgás elterjedését és közlését a különböző kö- 

 zegek okvetlenül módosítják. 



Számos földrengés alkalmával tett tapasztalatok bizonyítják, hogy a hegy- 

 lánnzoknak, és pedig főleg a hegységek azon részének, mely a földszin alatt 

 van, mödositö és irányozó befolyásuk vau a rengésre, közetöknek a mélységben 

 való fajához , rendezetéhez és terjedelméhez képest. Atalában véve tömött, ke- 

 mény közét hatalmasabban s nagyobb kiterjedésben rendíttetik meg, mint laza 

 szerkezetű, szakadozott, hasadékos közét, s a rengési hullámok a tömött kőzetben 

 egyarántabban is terjedeznek, mint a másikban, melynek minden hézaga mintegy aka- 

 dályt vet a hullámok terjedésének. De hogy az illető közetek különböző befolyását a 

 rengési hullámok elterjedésére és módosítására szabatosan meghatározhassuk, arra a 

 rengési területnek ha nem minden, legalább mentől több pontjairól biztos adatokkal 

 kellene bírnunk. Ezt pedig a szóban levő földrengésre nem állíthatjuk. Igen sok 

 pontról , melyek a rengési területbe esnek , nem tudjuk határozottan , megrendül- 

 tek-e vagy sem, s micsoda mértékben rendültek meg. Már pedig azon helységek- 

 ről , melyekből semmi tudósítást sem vettünk , egyenlő joggal mondhatjuk , hogy 

 megrendültek, mint hogy nem rendültek meg. Kornhuber is megjegyzi, hogy 

 az egyes magyarországi járásokból jött tudósítások szerint csaknem mindenütt épen 

 a járások főhelyein nyilatkozott volna a rengés aránylag legnagyobb erővel. Mert 

 hol több és míveltebb ember lakik s több és szilárdabb épület van, ott a rengés- 

 nek több nyoma is vétetett észre. A rengési terület terjedelmének és alakulatának 

 megtekintetéséből kitetszik, hogy a rengés a hegyeken is keresztül ment, noha 

 másfelől , úgy látszik , kiválóan a völgyek mentében terjedezett. A rengési hullá- 

 mok erejének természetesen mindinkább fogynia s valahol véghatárát érnie kellett. 

 De miért végződött mindenütt épen ott, a hol végződött, azt a földtani viszonyokból 

 meg nem fejthetjük magunknak. Lcgfelebb azt mondhatjuk , hogy Szepesmegye felé 

 a Tálra roppant tömege vetett határt a hullámok további terjedésének. De különben a 

 földtani viszonyok befolyása nem igen tetszik ki. Sz. Mártonban pl. és Rózsahegyen 

 a rengés még tetemes volt, Német-Lipcsén és Sz. Miklóson már igen gyengén nyilat- 

 kozott, s Hibbén már épen semniitsem éreztek. Pedig mindezen helységek egyenlő 

 kőzeten vannak , mert csak Hibbétől éjszakra emelkedik a gránit tömeg. Jabíunka, 

 Mistek megrendült, Jordanovv ellenben (Galicziában) semmitsem érzett, pedig a 

 három helység egyaránt homokkörétegeken fekszik. Oszlán , Hodrics , Selmecz, 

 Körmöcz , Sz. Benedek , Ipoly-Ságh stb. megrendültek , pedig nagyon különböző 

 közeteken fekszenek. Murányban és Ratkón állítólag érezték a rengési , pedig 

 hatalmas gránit és más jegöczös közetterülelek állal vannak a rengés központjától 

 elválasztva , s Murány mészkő- , Ratko pedig gránitképezmény közepette van. 

 Trencsénnél , Nyitránál megállapodtak a hulláiiiok, de miért nem mentek odább 

 a laza özöni és áradmányi képezményekcn át a Dunáig, annak okát nem tudjuk. 

 Ott sehol sincs gránitfok, mely határt szabhatott volna mint, Jeitteles sze- 

 rint , Hirschbergnél vagy Brünnél. A vulkanikus kőzeten álló Bars megrendült, 

 Sziléziában és Morvában pedig épen a vulkanikus vidékeken vagy keveset vagy 

 épen semmitsem vettek észre. 



Mi tehát azt állítjuk, hogy a szóban levő földrengésről tudomásra jutott ada- 

 tok a földkéreg különböző szerkezetének és földtani viszonyainak módosító be- 

 folyását világosan nem mutatják ki. így itél Sadebeck s midőn ezt mondja: 

 „A rengési terület határvonalából kitetszik , hogy Porosz-Szilézia egész déli fele 

 azon belül esik. Ezen, a szomszéd országokhoz képest messze, elterjedés mennyi- 

 ben alapszik a föld felületének és aljának földtani viszonyain, azt az előttünk 

 levő adatokból nem lehet kisütni. Az özöni és áradmányi képezményekkel borított 

 Odera-vidék épen úgy nem maradt ment a rengéstől mint Felső-Szilézia magas- 

 síkjai, melyek különböző képczményekhez tartoznak. A rengést a grauwackétól 

 kezdve fel egész a harmadkori közetekig s az áradniányig észlelték, és pedig egy 



14* 



