34 



stoffer, hvor vi nu fineler den, som ovenfol* omtalt. Denne anskuelse 

 bestyrkes ogsaa ved den kjendsgjerning, at kulsyren paa mange steder 

 strømmer ud af jorden sammen med kvælstof f. eks. i Westfalen ved 

 Lippspring, Oeynhausen og andre steder. Efter hvad vi nu ved, kan 

 dette kvælstof neppe være opstaaet i jordens skjød, og heller ikke 

 kan det fra luften i saa store masser trænge ned i jorden. Man maa 

 antage, at det ligesom kulsyren er indesluttet fra begyndelsen af. 



Med hensyn til udvindingen af kulsyre, saa synes for det første 

 det spørgsmaal berettiget: Hvorfor fremstilles overhovedet kulsyre 

 længer paa kunstig vei, naar naturen leverer den i saa rigelige mæng- 

 der? Aarsagen er ganske simpelt de store transportomkostninger, idet 

 de beholdere, hvori den forsendes, veier 2 — 3 gange saa meget som 

 indholdet, saa at den naturlige kulsj^re, som oftest ikke kan konkur- 

 rere med den kunstige. Heraf kommer det, at der f. eks. i Tyskland, 

 trods de uhyre rige kilder, findes ikke mindre end 38 fabriker, og at 

 dette antal stadig er i stigende. i 



Før i tiden skede fabrikationen i det store udekikkende ved 

 behandling af kulsure salte f. eks. marmor, kridt, kalkspat, magnesit 

 og dolomit med en bilHg mineralsyre f. eks. svovlsyre eller saltsyre. 

 Denne fremgangsmaade fortrænges dog mere og mere af rationel- 

 lere methoder. Har man kulsyreholdige mineralkilder til sin raadighed, 

 saa kan man med fordel udvinde gasen af våndet. Ellers er de 

 rationelleste methoder ubetinget at benytte forbrændingen, en frem- 

 gangsmaade, som man med fordel kan forbinde med brændingen af 

 kalksten, forudsat at kalkstensbruddene har en gunstig beliggenhed, 

 og at den brændte kalk fordelagtig kan sælges. De gasarter, som 

 undviger fra kalkovnene indeholder for det meste indtil 30 pct. kul- 

 syre. Man har da paa flere maader forsøgt at opsamle kulsyren for 

 sig selv. Man kan f. eks. efter Ozoufs methode lede forbrændings- 

 gaserne gjennem en sodaopløsning. Herved vil sodaen forbinde sig 

 med kulsyren til dobbelt kulsurt natron. 



Allerede før kulsyren bragtes i handelen som vædske, blev den 

 som bekjendt anvendt paa mange maader i industrien f. eks. til 

 fabrikation af blyhvidt, i sodafabrikationen, i sukkerfabrikkerne ; i 

 parfumerifabrikationen finder kulsyren den dag idag en vigtig anven- 

 delse: Man fylder et kar med friske blomster. Dette kar sættes i 

 forbindelse med et andet kar, hvori findes absolut alkohol; kulsyren 

 ledes saa gjennem det første kar, gjennem blomsterne. Her river den 



