38 



ogsaa hos de andre leptocephaler, men hvad der er karakteristisk for 

 denne form er, at den ganske mangler pigment. I denne forbindelse 

 maa nævnes, at hos den spædeste aaleyngel (aalefaring) kan heller 

 ikke paavises spor af noget farvestof fra larvestadiet. Det var denne 

 overensstemmelse, som bragte Grassi og Calandruccio paa den tanke- 

 at leptocephalus brevirostris maatte' være den almindelige aalelarve. 



De sammenlignede nu denne leptocephal med den spæde aale- 

 faring og det viste sig da, at hvad der var eiendommeligt for aalen,^ 

 det fandtes ogsaa hos leptocephalen, saaledes var tungen fri hos dem 

 begge; underkjevens forhold til overkjeven var ligeledes ens o. s. v. 

 Den anatomiske undersøgelse viste de samme overensstemmelser. Jeg 

 kan ikke her nærmere omtale disse, men skal kun nævne, at hos den 

 almindelige aal har det 5te hjernenervepar en lateral gren. Denne 

 nervegren findes ogsaa hos leptocephalus hrevirostris, derimod mangler 

 den baade hos de andre leptocephaler og hos de andre murænearter, 

 der findes ved de sicilianske kyster. Den forskj,el vi finder hos disse 

 to former, aalefaringen og leptocephalen, skriver sig kun fra, at den 

 ene er mere udviklet end den anden. 



Det stadium (fig. 10, 2), vi nu kommer til, er allerede langt paa 

 vei til at omdannes til en liden aal, kroppen er saaledes bleven tyk- 

 kere og rundere. Det har dog endnu leptocephalens form og udseende, 

 er giennemsigtigt med næsten farveløst blod og mangler ethvert spor 

 til pigmententering naar undtages ved øiet. De larvetænder, som 

 fandtes hos foregaaende stadium, er nu forsvundne, istedet er nogle 

 faa af de blivende tænder komne frem, disse er dog endnu ganske 

 smaa. Paa dette stadium er leptocephalen knapt 8 cm. lang. Nogle 

 eksemplarer, som blev slupne i et akvarium, omdannedes i løbet af en 

 maaned til aal. I den tid omdannelsen stod paa, tog dyrene ikke 

 næring til sig. Samtidig svandt de ind i størrelse. 



Det næste stadium (fig. 10, 3) findes i aaben sø om vinteren, 

 derimod forekommer det aldrig i flodmundingerne. Længden er 73 — 54 

 mm. med en gjennemsnitlig længde af 65 mm. Kroppen er forholdsvis 

 længere end hos aalefaringen, den er ligeledes høiere ; herved minder 

 den mere om leptocephalus. Om denne blir vi ogsaa mindet ved pig- 

 menteringen ved øiet, ved kroppens glasklare gjennemsigtighed o. s. v. 

 Blodet er svagt farvet, og galden allerede grøn. En svag pigmen- 

 tering kan sees langs det centrale nervesystem og paa det midterste 

 parti af halefinnen. Hos de andre murænearter viser de første tegn 



