39 



til det fuldt udviklede dyrs farve sig paa samme maade. De blivende 

 tænder er meget smaa og faatallige. Maven er tom. Efter hvad 

 Grassi tidligere har fundet hos de andre murænearter, kan man alene 

 heraf, at tænderne er faa og tarmen tom, drage den slutning, at dette 

 stadium maa skrive sig fra en leptocephal. Hvis vi ikke havde kjendt 

 den foregaaende udvikling, vikle vi ikke have forstaaet, hvorledes 

 denne lille fisk kunde naa en saadan størrelse, skjønt den sultede og 

 saagodtsom var tandløs. 



4- 



Fig. 10. 1. Lepfocephahis brerirostris. 2. Senere stadium af samme. 3. Over- 

 o-angsstadium. 4. Fuldt udviklet aalefaring. (Nat. storrelse.) 



Endelig har vi de tidligste aalefaringstadier. Vi kan fange dem, 

 naar de fra havet vandrer op i floderne og elvene. Slippes de i et 

 akvarium, udvikler de sig til den fuldt typiske aalefaring (fig. 10, 4). 

 Under denne udvikling tager de ikke næring til sig og aftager i 

 størrelse. Mange af disse unge aal staar meget nær det foregaaende 

 stadium, men kan dog adskilles fra disse ved, at den dragt, som de 

 gamle aal har, er mere udviklet hos dem. 



Eftersom farven udvikler sig hos dem, aftager de i størrelse. 



